191 



gumójához ; az eliilsij belső gyökér az első 

 mező belső és a második mező belső és 

 középső gumójához, végül a hál só belső gyökér 

 a harmarlik mező belső gumójához tartozik, 

 vagyis látható, hogy a két elülső gyökérhez 

 tartozik a legtöbb gumó, ezekuél vau a fog 

 legerösebbeu megerősítve. 



M. 2. sup. Ez a fog is úgy a fiatal (8. ál)ra) 

 mini az öreg példányoknál (7. ábra) négy- 

 gyökerű. Az elülső külső (e) csúcsban végződik, 

 öreg korában bunkóban. Nagyjából ugyanígy 

 sorakoznak itt a gyökerek, mint a fent tárgyalt 

 fognál s tulajdonképpen csak az a különbség, 

 hogy az elülső külső gyökér közelebb v;i n a többi 

 háromhoz. A gyökereknek megfelelően a fog- 

 mederben is négy gödröt találunk (1., 5. ábra, 

 e, f, ff, h). Az elülső külső gyökér tartja a 

 rágólap első mezejének külső, második mezejé- 

 nek középső és külső gumóját; a hátsó külső 

 gyökér a harmadik mező középső és külső 

 gumóját ; az elülső belső gyökér az első és 

 második mező belső gumóját ; a hátsó belső 

 gyökér pedig a harmadik mező belsőgumóját. 

 A legnagyobb teher tehát itt is az elülső 

 külső gyökerén nyugszik, e fog ennek követ- 

 keztében elül van legerősebben beékelődve. 



M. ;{. Slip. Fiatal (4. ábra) és öreg korban 

 (<S. ábra) háromgyökerű. A gyökerek meg- 

 lehetősen egyforma kifejlődésűek s háromszög- 

 alakban helyeződnek el. Az elülső külső gyökér- 

 től {;}) kissé befelé, a közép felé találjuk a 

 hátsó külsőt (/i), a belső oldalon az elülső- 

 belső (i) magában áll. A fogmederben három 

 gödör van (1., 5. ábra). Öregebb példányok- 

 nál csak annyiban áll be változás, hogy a 

 gyökerek vége kissé megvastagodik. Az elülső 

 külső gyökérrel összefügg a rágólap második 

 mezejének középső; a hátsó külső gyökérrel 

 a második mező külső és belső, azonkívül 

 még a harmadik mező gumója is, végül az 

 elülső belső gyökérrel az első niező gumója. 

 Látható tehát, hogy itt a hátsó gyökérhez 

 tartozik a legtöbb gumó, enuek következtében 

 a fog itt van legerősebben megerősítve. A 



ren Höckern des ersten Feldes, ausserdem 

 zum äusseren Höcker des zweiten Feldes, 

 die hintere äussere Wurzel zu den mittleren 

 und äusseren Höckern des dritten Feldes, die 

 vordere innere Wurzel zum inneren Höcker 

 des ersten Feldes und zu den inneren und 

 mittleren Höckern des zweiten Feldes ; die 

 hintere innere Wurzel endlich zum inneren 

 Höcker des dritten Feldes gehört, d. h. zu 

 den beiden vorderen Wurzeln gehören die 

 meisten Höcker, mit ihnen ist der Zahn am 

 stärksten befestigt. 



M. 2. Slip. Auch dieser Zahn ist bei jun- 

 gen (Fig. 3) wie alten Individuen (Fig. 7) 

 vierwnrzelig. Die vordere äussere Wurzel (e) 

 endigt in einer Spitze, im Alter in einem 

 Kolben. Im grossen stellen sich hier die Wur- 

 zeln ebenso, wie wir es beim vorigen Zahn 

 sahen, ein Unterschied ist nur darin, dass 

 die vordere äussere Wurzel zu den anderen drei 

 Wurzeln näher ist. Den Wurzeln entsprechend 

 finden wir auch im Kiefer vier Alveolen (Fig. 

 1, 5, e, f, ff, h). Die vordere äussere Wurzel 

 hält den äusseren Höcker des ersten, die 

 mittleren und äusseren Höcker des zweiten 

 Feldes; die hintere äussere Wurzel die mitt- 

 leren und äusseren Höcker des dritten Fel- 

 des ; die vordere innere Wurzel die inneren 

 Höcker des ersten und zweiten Feldes ; die 

 hintere innere Wurzel den inneren Höcker 

 des dritten Feldes. Die grösste Last ruht also 

 auch hier auf der vorderen äusseren Wurzel, 

 darum ist der Zahn an seinem vorderen Teile 

 am stärksten befestigt. 



M. 3. sup. In der Jugend (Fig. 4) und im 

 Alter (Fig. 8) dreiwurzelig. Die Wurzeln sind 

 ziemlich einig ausgebildet und stellen sich 

 in Form eines Dreieckes auf. Von der vor- 

 deren äusseren Wurzel (j) etwas einwärts, 

 gegen die Mitte zu, finden wir die hintere 

 äussere (/c), auf der inneren Seite steht die 

 vordere innere Wurzel (i) allein. Im Kiefer 

 sind drei Alveolen (Fig. 1, 5.). Bei älteren 

 Exemplaren tritt nur insofern eine Änderung 

 ein, dass die Enden der Wurzeln etwas dicker 

 werden. Mit der vorderen äusseren Wurzel 

 hängt der mittlere Höcker des zweiten Fel- 

 des der Kaufläche; mit der hinteren äusseren 

 Wurzel die äusseren und inneren Höcker des 

 zweiten, ausserdem noch der Höcker des drit- 

 ten Feldes; mit der vorderen inneren Wurzel 

 endlich der Höcker des ersten Feldes zusam- 



25* 



