194 



körülveszi. Szerinte a zoniánczszerv szélr, 

 mely két rétegből, külső és belső zománcz- 

 epithelljől áll, tovább nő befelé s ez szabja 

 meg- a gyökérnek alnkját. Csak ezután ala- 

 kulhatnak a felhánihüvely belső részén a 

 papilla kötőszöveti sejtjei odontoblastokká és 

 választhatnak el dentint. Mihelyt az utóbbi 

 bekövetkezik, a felhánihüvelyt átnövi a kötő- 

 szövet s ennek következtében megsemmisül. 

 Mahn vizsgálatai egészen mást derítettek ki. 

 Igaz ugyan, hogy van olyan szakasz a fejlődés 

 során, a mikor vékony felhámhüvely található 

 a gyökértájon, mely nem egyéb a külső és 

 belső zománczepithel sejtjeinél, mindazonáltal 

 akkor, mikor a gyökérfejlődés megindul, se a 

 papilla alapján, se a gyökér oldali részein 

 nem találni ektoderniális zománczsejteket. Én 

 egy kiskunhalasi fészekodubnl került kb. 7 — 8 

 napos erdei egéren tettem ily irányl)an vizs- 

 gálatot a felső és alsó harmadik zápfogon s 

 csak megerősíthetem Mahn tapasztalatait. Fontos 

 tehát az, hogy a gyökérfejlődés alkalmával 

 a papilla egyszerűen, minden hüvely néUciil 

 továhh nő. 



A fentebbiek előrebocsátása után most már 

 áttérhetünk a szövettani részre. 



Az egérformák fogainak legnagyobb tömegét 

 a fogállomány vagy dentin alkotja (!7., 18., 

 19. ábra, de), mely végtelen sok, finom, egy- 

 más mellé sorakozó, kissé hullámosan lefutó, 

 gyakorta elágazó csatornácskából áll. Hossz- 

 metszetben (17., 19. ábra) igen jól látjuk a 

 csatornácskák hullámos lefutását, melyek a 

 fogüreg táján még sűrűbben vannak, mint 

 a zománczréteg alatt. Rendesen villaalakii 

 eresebb ágakban érintik a zoinánczréteget, itt 

 végtelen finom gyökérszerü ágacskákra szét- 

 pamatolódva egy darabig még folytatódnak a 

 zománczrétegben. A dentin csatornácskák szá- 

 mos mellékága a legkülönbözőbb színtájakon 

 végződik (18. ábra, keresztmetszet). A koronán, 

 mint tudjuk gumók, találhatók. Ezeket a gumó- 

 kat s a közöttük lévő közöket a zománczréteg 

 (17., 18. ábra, io), a legkeményebb állomány 



Wurzel. Seinen Untersuchungen nach wachse 

 der aus zwei Schichten, dem inneren und 

 äusseren Schmelzepithel bestehende Rand des 

 Schmelzorgans in die Tiefe und gebe der 

 Wurzel die Form. Erst nachher würden an 

 der inneren Seite der Epithelscheide die 

 Bindegewebszellen der Papille zur Bildung 

 der Odontoblasten und zur Absonderung des 

 Dentins befähigt sein- Sobald letzteres ein- 

 tritt, durchwächst das Bindegewebe die Epithel- 

 scheide und zerstört sie. Mahn's Untersuchun- 

 gen gaben andere Residtate. Im Laufe der 

 Entwicklung gibt es zwar ein Stadium, wo 

 eine dünne Epithelscheide wurzelwärts zu 

 finden ist, welche aus nichts anderem, als aus 

 Zellen des äusseren und inneren Schmelz- 

 epithels besteht, aber trotzdem finden wir 

 zur Zeit, wenn einmal die Wurzelbildung be- 

 gonnen hat, weder am Grunde der Papille, 

 noch an den Seiten der Wurzel ektodermale 

 Schmelzzellen. Ich untersuchte diesbezüglich 

 die dritten oberen und unteren Molaren einer 

 aus einer Nisthöhle bei Kiskunhalas stammen- 

 den 7 — 8 Tage alten Waldmaus und kann 

 nur der MAHNSchen Anschauung beipflichten. 

 Wichtig ist daher, dass hei der Wurzelbildung 

 die Papille einfach, ohne Scheide meiter- 

 ivächst. 



Nach obigem können wir nun zur Histo- 

 logie der Molaren übergehen. 



Den Hauptbestandteil der Backenzähne bei 

 den Murinen bildet das Zahnbein oder Den- 

 tin (Fig. 17, 18, 19 de), welches aus unend- 

 lich vielen, feinen, dicht bei einander stehen- 

 den, etwas wellenförmig verlaufenden, oft si(di 

 verästelnden Röhrchen besteht. Im Längs- 

 schnitte (Fig. 17, 19) können wir sehr gut 

 das wellenförmige Verlaufen der Röhrchen 

 beobachten, welche in der Gegend der Pulpa 

 noch dichter als unter der Schnielzschicht 

 angeordnet sind. Gewöhnlich berühren sie 

 mit ihren gabelförmigen stärkeren Asten die 

 Schmelzschicht, und setzen sich als überaus 

 feine, wurzeiförmige Verästelungen noch ein 

 Stück in die Schmelzschicht fort. Die zahlreichen 

 Nebenästchen derDentinröhrchen enden in den 

 verschiedensten Niveauflächen (Fig. 18, Quer- 

 schnitt). Auf der Zahnkrone finden wir, wie 



