197 



vau. Látható, hogy az a rágólap teljesen 

 egyezik az erdei egérével s csak abban van 

 különbség, hogy a redők a fog nagyságának 

 megfelelően nagyobljak. Guniúszám öt; a máso- 

 dik mező a legnagyobb. 



Az alsó fogsorra (h) átmenve más viszo- 

 nyokra akadnnk, melyek egészen más typushoz, 

 nevezetesen, mint majd látni fogjuk, a házi 

 egérhez vezetnek. 



M. 1. iiif. E fog rágólapján is megvan a 

 négy mező, azonban az elsőben csak két redő 

 olvadt össze, holott az erdei egérnél ebben 

 a mezőben három redő volt; itt a középső 

 hiányzik. Az első mezőt ezenkívül éles haránt- 

 barázda választja el a másodiktól úgy, hogy 

 itten az összefüggés a két mező között nem 

 olyan nagy, mint az erdei egérnél. A második 

 és harmadik mezőben eredetileg két-két redő 

 volt, a negyedikben csak egy. A gumószám 

 ennélfogva hét ; a második és harmadik mező 

 a legnagyobb. 



M. 2. inf. Az első mezőben eredetileg két 

 redő volt, — a külső szélen látható kis redő 

 csak mellékredő — a másodikban is kettő, 

 a harmadikban egy. A gumók száma hat, a 

 mezők közül a második a legnagyobb. 



M. 3. inf. Az első mező két redőből alakult, 

 azonkívül hozzácsatlakozott a második fogon 

 is észlelt mellékredő. A második mező egyetlen 

 hatalmas zománczredőből áll. Rörk; szerint ez 

 a nagy redő tulajdonképpen két gumó össze- 

 olvadásából keletkezett volna, még pedig olyan- 

 formán, hogy az itten hiányzó harmadik mező 

 gumója oldalt felcsúszott s egyesült a fölötte 

 levő gumóval. Azonban, mivel az alsó harmadik 

 rágólap egyetlen fajnál sem mutatja nyomát 

 a harmadik mezőnek, szerintem ez a házi 

 patkánynál is csupán egy redő értékével bír. 

 A gumószám három ; az első mező a leg- 

 nagyobb. 



Mus norvégiens, Erxleben. 



(III. tábla, 2. ábra a, b). 



A vándorpatkánynyal rövidesen végezhe- 

 tünk: a gumók összeállása s a zománczmezők 

 kialakulása mindenben egyező a házi patká- 

 nyéval. 



Aquila XVII. 



nur eine Falte. Wir finden, dass diese Kau- 

 fläche gänzlich mit derjenigen der Waldmaus 

 übereinstimmt und nur darin ein Unterschied 

 besteht, dass die Falten der Grösse des Zah- 

 nes entsprechend viel grösser sind. Höcker- 

 zahl fünf; das zweite Feld das grösste. 



Zur unteren Zahnreihe übergehend finden 

 wir andere Verhältnisse, welche uns zu einem 

 ganz anderen Typus, wie wir gleich sehen 

 werden, zur Hausmaus hinüberleiten. 



M. 1. Inf. Auch die Kaufläche dieses Zah- 

 nes besitzt vier Felder, dagegen sind im er- 

 sten Felde nur zwei Falten verschmolzen, wo- 

 hingegen wir in diesem Felde bei der Wald- 

 maus drei Falten fanden ; die mittlere Falte 

 fehlt hier. Das erste Feld trennt ausserdem 

 eine scharfe Queriurche vom zweiten, so dass 

 der Zusammenhang zwischen den beiden Fel- 

 dern nicht so gross, wie bei der Waldmaus 

 ist. Im zweiten und dritten Felde waren ur- 

 sprünglich je zwei Falten, im vierten Felde 

 nur eine. Die Höckerzahl ist daher sieben ; 

 das zweite und dritte Feld ist das grösste. 



M. 2. inf. Im ersten Felde waren ursprüng- 

 lich zwei Falten — die auf dem äusseren 

 Rande sichtbare Falte ist nur eine Neben- 

 falte, — im zweiten Felde ebenfalls zwei, 

 im dritten eine Falte. Höckerzahl sechs ; von 

 den Feldern ist das zweite am grössten. 



M. 3. inf. Das erste Feld entstand aus 

 zwei Falten, ausserdem gesellte sich zu ihm 

 die auch am zweiten Zahn bemerkte Neben- 

 falte. Das zweite Feld hat eine einzige mäch- 

 tige Falte. Nach Rörig wäre diese grosse 

 Falte eigentlich aus der Verschmelzung zweier 

 Höcker entstanden und zwar auf eine Weise, 

 dass der hier fehlende Höcker des dritten 

 Feldes seitwärts hinaufglitt und sich mit dem 

 oben stehenden Höcker verband. Da jedoch 

 eine Spur des dritten Feldes auf der unteren 

 dritten Kaufläche bei keiner Art zu finden ist, 

 glaube ich, dass diese Falte auch bei der 

 Hausratte nur als eine einzige zu betrachten 

 sei. Höckerzahl sieben ; das erste Feld das 

 grösste. 



Mus norvégiens, Erxlebrn. 



Taf. Ill, Fig. 2 a, b. 



Bei der Wanderratte können wir uns kurz 

 fassen : das Aneinanderreihen der Höcker 

 und die Ausgestaltung der Felder stimmt 

 gänzlich mit derjenigen der Hausratte überein. 



2ü 



