199 



tői s még jobban a patkányokétól, hanem 

 sokhil inkább az alsó fojjsor első zápfogára, 

 mely, mint mindjárt látni fogjuk, egészen más 

 typust mutat. Tehát eredetileg itt is az első 

 mezőben egy redő volt, a másodikban három, 

 a harmadikban egy. Gumók száma öt, a máso- 

 dik mező a legnagyobb. 



Az alsó fogsorra [b) átmenve fontos különb- 

 ségekre akadunk. 



M. 1. inf. Némileg a patkányokra emlé- 

 keztet, csakhogy hiányzik az első két mezőt 

 elválasztó barázda. Az első három mezőben 

 eredetileg mindenütt két zománczredő volt, 

 ezek közül azonban az első két mező már 

 igen korán egybeforradt. A negyedik mezőben 

 egyetlen redore akadunk. Fontos különbség 

 tehát az erdei egérhez viszonyítva az, hogy 

 az első mezőben csak két redő van, mely 

 összeforradt a második mezővel s azáltal X 

 alakot mutatnak. Gumószám hét, legnagyobb 

 az első két mező. 



M. 2. inf. Ugyanolyan, mint a patkányok- 

 nál, csakhogy elveszett az első sor külső részén 

 a meliékredő. Az első két mezőben két redő 

 volt, a harmadikban egy. Gumószám öt. az 

 első két mező a legnagyobb. 



M. :i. inf. Az első mező rézsútosan fekszik, 

 két redőből alakult ; a második mezőben egy 

 redőt találunk. Gumószám három, az első mező 

 a legnagyobb. 



Mus Wagneri, Evefísm. 

 ■ (III. tábla, 4. ábra, a, h). 



A gözüegér fogazata úgy a felső («), mint 

 az alsó (/') fogsorban szakasztott mása a házi 

 egérének. Figyelmesebben nézve a fogsorokat 

 azt találjuk, hogy a gumók valamivel erő- 

 teljesebbek s a zománczredők is vastagabbak. 

 Fontos, hogy a felső második zápfogon meg- 

 találjuk a házi egérnél hiányzó külső redőt, 

 igaz, hogy csak csökevényesen. Sajnos, hosz- 

 szabb sorozatok nem állottak rendelkezésemre, 

 iiogy ezt a redőt pontosabban követhettem 

 volna, mit ha későbbi kutatások megerősítené- 

 nek, egyszersmind fontos bizonyítékot kapnánk 



welcher sich zwar durch seine Kleinheit 

 genügend von dem der Waldmaus und noch 

 mehr von dem der Ratten unterscheidet, 

 sondern vielmehr auf den ersten Backenzahn 

 der unteren Zahnreihe, ivelcher, wie wir gleich 

 sehen werden, einen ganz anderen Typus 

 zeigt. Demnach war ursprünglich im ersten 

 Felde auch hier eine Falte, im zweiten drei, 

 im dritten eine Falte. Höckerzahl fünf, das 

 zweite Feld ist das grösste. 



Auf die untere Zahnreihe (b) übergehend 

 finden wir wichtige Unterschiede. 



M. 1, inf. Erinnert einigermassen an die 

 Ratten, nur fehlt die, die beiden ersten Felder 

 trennende Furche. In den drei ersten Feldern 

 waren ursprünglich überall zwei Schmelz- 

 falten, es verschmolzen jedoch schon sehr 

 trüh die beiden ersten Felder. Im vierten 

 Felde finden wir eine einzige Falte. Ein we- 

 sentlicher Unterschied von der Waldmaus ist 

 daher, dass im ersten Felde nur zwei Falten 

 vorkommen, welche mit dem zweiten Felde 

 verschmolzen und dadurch die Form eines X 

 zeigen. Höckerzahl sieben, die beiden ersten 

 Felder sind die grössten. 



M. 'i. inf. Ebenso wie bei den Ratten, nur 

 die Nebenfalte am äusseren Rande des ersten 

 Feldes verschwunden. In den beiden ersten 

 Feldern waren zwei Falten, im dritten eine. 

 Höckerzahl fünf, die beiden ersten Felder 

 die grössten. 



M. 3. inf. Das erste Feld ist quer gelegen, 

 entstand aus zwei Höckern, im zweiten Felde 

 finden wir eine Falte. Höckerzahl drei, das 

 erste Feld das grösste. 



Mus Wagneri, Eversm. 

 Taf. III. Fig. i a, b. 



Das Gebiss der Ährenmaus ist in der obe- 

 ren (ffi) wie unteren Zahnreihe (b) demjenigen 

 der Hausmaus gänzlich entsprechend. Die 

 Zilhureihen aufmerksam betrachtend finden 

 wir die Höcker etwas stärkerund die Schmelz- 

 falten dicker. Wichtig ist, dass wir am zwei- 

 ten oberen Molar die bei der Hausmaus feh- 

 lende äussere Falte — obzwar nur rudimen- 

 tär — antreffen. Leider standen mir grössere 

 Reihen nicht zur Verfügung, dass ich diese 

 Falte gründlicher hätte verfolgen können. 

 Wenn dies spätere Forschungen bestätigen, 

 bekämen wir einen wichtigen Beweis dass 



26* 



