200 



arra nézve, hogy a gözűegér az ősibb alak, 

 vagyis hogy a házi egér a gözűtől származott. 



(Méhely). 



Mus agrárius, Pai,l. 

 (III. tábla, 6. ábra, a, h). 



Az ábrát uézve látjuk, hogy az erdei egér 

 typusával van dolgunk. A fogak, különösen 

 a felső első és az alsó első sokkal karcsúbbak 

 az eddig tárgyaltaknál, a mennyiben hossz- 

 tengelyük irányában megnyúltak. 



M. 1. sup. Az első mező három redóből 

 alakult, a belső erősen lefelé nyúlik, a máso- 

 dik és harmadik mező a külső szélén már ' 

 egybeolvad ; eredetileg minden mezőben három- i 

 három redő volt. Gumószám kilencz ; a második 

 mező a legnagyobb. 



M. 2. snp. Az első mezőben egyetlen kis 

 redőt látunk, a külső hiányzik. A második 

 mező eredetileg három redője az ábrán egye- 

 sülni kezd a harmadik mező két redőjével. 

 A harmadik mező belső gumóján a lerajzolt 

 ábrán még nem találunk zománczredöt. Gumó- 

 szám hét, a második mezó a legnagyobb. 



M. 3. sup. Az ábrán már összefolytak az 

 összes mezők, eredetileg itten is van három 

 mező, az elsőben és harmadiklian egy, a 

 másodikban három redő vei. Gumószám öt. 



Az alsó fogsoron (b) is rögtön felismerjük 

 az erdei egér typusát. 



M. 1. inf. Az első mező három redőböl 

 alakult, melyek valamivel kisebbek az erdei 

 egéréinél ; a második mező két hatalmas 

 redore mutat, melyek egybeforradtak az első 

 mezőéivel. A harmadik mező két redore mutat, 

 a negyedikben egyet találunk. Gumószám 

 nyolcz, a második mező a legnagyobb. 



M. 2, inf. Az első mezőben a külső redő 

 nem olyan erőteljes fejlettségű, mint rokoná- 

 nál, különben teljesen egyezik vele. Gumószám 

 hat, a második mező a legnagyobb. 



M. 3. inf. Teljesen olyan, mint az erdei 

 egérnél. Gumószám három, az első mező a 

 legnagyobb. 



die Ährenniaus die ältere Form sei, d. h. 

 dass die Hausmaus von der Ährenmaus ab- 

 stamme (v. Mèhely). 



Mus agrárius Pall. 

 Taf. III. Fig. 6 a, h. 



Die Figuren betrachtend finden wir, dass 

 wir hier den Typus der A\"aldmaus haben. 

 Die Zähne, besonders die ersten oberen und 

 ersten unteren sind von viel schlankerem 

 Bau, als die bis jetzt besprochenen, da sie 

 ihrer Längsachse nach gedehnt sind. 



M. 1. sup. Das erste Feld entstand aus drei 

 Falten ; die äussere reicht weit hinunter, das 

 zweite und dritte Feld verschmolz bereits au 

 ihren äusseren Rändern ; ursprünglich waren 

 in jedem Felde je drei Falten. Höckerzahl 

 neun, das zweite Feld das grösste. 



M. 2. sup. Im ersten Felde sehen wir eine 

 einzige kleine Falte, die äussere Falte fehlt. 

 Die ursprünglichen drei Falten des zweiten 

 Feldes beginnen auf der Figur mit den bei- 

 den Falten des dritten Feldes zu verschmelzen. 

 Der innere Höcker des dritten Feldes zeigt 

 auf der abgebildeten Figur noch keine Öchmelz- 

 falte. Höckerzahl sieben, das zweite Feld ist 

 das grösste. 



M. 3. sup. Auf der Figur sind bereits alle 

 Felder verschmolzen, ursprünglich sind auch 

 hier drei Felder, im ersten und dritten Felde 

 eine Falte, im zweiten drei Falten. Höcker- 

 zahl fünf. 



Auch an der unteren Zahnreihe (b) erkennen 

 wir sogleich den Typus der Waldmaus. 



M. 1. inf. Das erste Feld entstand aus drei 

 F'alten, welche etwas kleiner als diejenigen 

 der Waldmaus sind : das zweite Feld deutet 

 auf zwei mächtige Falten, welche mit denen 

 des ersten Feldes verschmolzen. Das dritte 

 Feld deutet auf zwei Falten, im vierten finden 

 wir eine Falte. Höckerzahl acht; das zweite 

 Feld ist das grösste. 



M. 2. inf. Im ersten Felde ist die äussere 

 Falte nicht so stark, wie bei der verwandten 

 entwickelt, übrigens stimmt es ganz mit der- 

 selben überein. Höckerzahl sechs, das zweite 

 Feld ist das grösste. 



M. 3. inf. Stimmt in allem mit dem der 

 Waldmaus überein. Höckerzahl drei, das erste 

 Feld ist das grösste. 



