231 



uradalom, lígy liogy a tópásztoroknak tilos e 

 madarakat lőni vagy állandó tartózkodási he- 

 lyeik körül zavarni. A „Carskabara" egy kevéssé 

 hozzáférhető, jó kilátással bíró helyén állandóan 

 látható 10 — 12 drb. Fészkelőtelepük úgy lát- 

 szik nincsen, hanem szétszórtan fészkelnek 

 egyes alkalmas pontokon. így Müller Ottó 

 Itarátom a „Carska bara" egy terel)élyes, víz- 

 ben álló fűzfáján fedezte fel az egyik pár- 

 nak a fészkét, a melyben azonban június 

 17-én még nem voltak tojások. Lehetséges, 

 hogy ez a pár az idén nem is fészkelt. Min- 

 denesetre örvendetes dolog, hogy hazánknak 

 ez a kivesző madara itt még menhelyre talált; 

 — köszönet azoknak, a kiknek ebben ré- 

 szük van. 



A gémtelep nagyjában a múlt évben vázolt 

 állapotban volt ; lakói sok Ardea cinerea, Ar- 

 dea pupurea és Nydicorax nydicorax mellett 

 az említett néhány Ardea alba. Lowieser Imre 

 1910 május 26-án ezeken kívül két Ardea 

 garzeftáf. is látott a telep közelében levő „Carska 

 bara"-ban, de ezek fészkeléséről nincs biztos 

 adat. 



A bdlyei uradahw i/éinfelepe az ú. n. sarok- 

 erdei szivattyútelep mellett elterülő nagy kiter 

 jedéstì nádasban van az ármentesített területen. 

 Lakói az idén kizárólagosan ?wös ^ÄweÄ' voltak. 

 A múlt évben itt fészkelt bakcsókés üstökös gé- 

 mek eltűntek — lehet, hogy a Duna átellenes 

 partján levő s inkább megfelelő kamaristyei 

 telepre költöztek át. A telep az idén igen 

 népes volt: Schuch Viktor tiszttartó úrral 94 

 fészekaljat jelöltünk meg, de ez a mennyiség 

 a fészkek számának csak '/;) részét alkotta. 

 Június 14-én a fészkekben részben már anyá- 

 nyi fiókákat, részben pedig még egészen friss 

 tojásokat találtam. A régebbi fészkek egész 

 a víz színén voltak, úgy hogy a fiókák a víz- 

 ben feküdtek, valószínűleg azért, mert a fé- 

 szeképítés óta emelkedett a vízállás. Az új 

 fészkek kivétel nélkül magasan voltak el- 

 helyezve, kb. 1 méternyire a víz színe fölött. 



der Edelreiher, welcher durch Vermittelung 

 Emerich Lowiesees von der Herrschaft Ecska 

 geschont wird; den Teichhütern ist es streng- 

 stens verboten diese Vögel zu schiessen oder 

 an ihrem ständigen Aufenthaltsorte zu beun- 

 ruhigen. An einer wenig zugänglichen Stelle 

 der „Carska bara", wo ein guter Auslug vor- 

 handen ist, halten .sich ständig 10—12 Exem- 

 plare auf. Wie es scheint nisten sie nicht 

 kolonienweise, sondern einzelweise auf geeig- 

 neten Punkten zerstreut. So entdeckte mein 

 Freund Otto Müller den Horst eines Paares 

 in der „Carska bara" auf einem im Wasser 

 stehenden starken Weidenbaume, doch war 

 derselbe am 17. Juni noch leer. Möglich, dass 

 dieses Paar heuer überhaupt nicht brütete. 

 Es ist jedenfalls eine erfreuliche Erscheinung, 

 dass dieser aussterbende Vogel Ungarns hier 

 noch ein Asyl findet. Dank dafür allen denen, 

 die sich darum verdient gemacht haben. 



Die Keiherkolonie befindet sich im grossen 

 und ganzen im vorjährigen Zustande. Bewoh- 

 ner derselben sind neben vielen Ardea cine- 

 rea, Ardea purpurea und Nijiticorax nyiticorax 

 die bereits erwähnten Ardea alba. Am 26. 

 Mai 1910 beobachtete Emerich Lowieber in der 

 „ Carska bara" in der Nachbarschaft der Kolonie 

 zwei Ardea garzella, doch sind keine positiven 

 Daten über das Brüten dieser Art vorhanden. 

 Die Reiherkolonie der Herrschaft Bellye 

 befindet sich neben dem Pumpwerke Sarok- 

 erdő auf entwässertem Gebiete in einem aus- 

 gedehnten Rohrwalde. Die Bewohner dersel- 

 ben waren heuer ausschliesslich Purparreiher. 

 Die Nachtreiher unii Schopfreiher, welche im 

 vorigen Jahre hier horsteten, übersiedelten 

 wahrscheinlich in die am gegenüberliegenden 

 Donauufer befindliche und ihnen mehr zusa- 

 gende Kolonie bei Kamaristye. Die Kolonie 

 war heuer sehr volkreich ; mit Herrn Verwal- 

 ter Viktor Schuck zusammen konnten wir 94 

 Gelege zeichnen, doch war dies nur der dritte 

 Teil der Gesamtanzahl. 



Am 24. Juni befanden sich in den Nestern 

 teilweise schon ausgewachsene Junge, teil- 

 weise noch frische Eier. Die älteren Nester 

 befanden sich ganz auf der Oberfläche des 

 Wassers, so dass die Jungen im Wasser la- 

 gen; wahrscheinlich stieg das Wasser seit 

 dem Nestbau. Die neuen Nester befanden sich 

 ohne Ausnahme einen Meter über dem Was- 

 serspiegel. 



30* 



