257 



kell megvizsgálni. Az eddigi felfogást azon- 

 ban valósziuűleg csak a következőképpen kell 

 módosítani : a fiókák általában nem térnek 

 vissza a szülőföldre, mert a téli szállásokon 

 más fészkelési területekről származó egyének- 

 kel lehetővé vált elvegyülés következtében az 

 özvegységre jutott öregekkel párosulva jutnak 

 el a fészkelési területre, mely a legtöbb eset- 

 ben nem azonos a szülőfölddel; oly fajoknál 

 azonban, melyek egyes területkomplexumok- 

 ról együttesen, tömegesen vonulnak el és igy 

 valószínűleg a téli szállásra is együtt tarta- 

 nak, gyakran megtörténik, (lehet azonban, 

 hogy már elvonulás elölt vagy közben is), 

 hogy egyes fiókák ugyanazon területen lakó 

 öregekkel párosulnak s akkor ezekkel a szülő- 

 földre térnek vissza családalapítás czéljából. 

 Egyelőre ennyit lehet az eddigi eredmé- 

 nyek alapján megállapítani. Végleges törvény- 

 szerűségek kimondásától még messze vagyunk, 

 a tárgy még távolról sincs kimerítve, de az 

 eddigelé még csak nagy körvonalakban bonta- 

 kozó eredmények is már kezdik megvalósítani 

 a madárjelőlési kísérlethez fűzött reményeket. 

 Kétségtelenül bebizonyult, hogy jelenleg ez 

 a legtermékenyebb módszerünk a madáröko- 

 iogiai vizsgálatok mélyítésére és kiterjesztésére 

 s ez a tény feltétlenül a kísérleteknek minél 

 intenzivebb folytatása mellett szól. A kir. M. 

 0. K. miként eddig, úgy a jövőben is tőle 

 telhetőleg fölkarolja majd az idevágó vizsgá- 

 latokat, lehetőleg oly módon, hogy azokat új, 

 eddigelé bizonyos mértékig elhanyagolt fa- 

 jokra is ki fogja terjeszteni. 



Befejezésül még a kir. M. 0. K. nevében 

 hálás köszönetet mondok mindazoknak, a kik 

 a fent közölt madárjelölési adatok beszerzésé- 

 ben és közlésében közreműködtek s evvel 

 lehetővé tették azok tudományos érvényesí- 

 tését. 



Verhältnisse müssen bei jeder Art separat 

 untersucht werden. Die bisherige Annahme 

 dürfte jedoch nur folgendermassen abgeän- 

 dert werden : im allgemeinen kehren die jun- 

 gen Vögel nicht an die Geburtsstelle zurück, 

 indem sie sich infolge der in den Winter- 

 quartieren ermöglichten Vermischung mit aus 

 anderen Brutgebieten stammenden Individuen 

 den verwittweten alten Exemplaren beigesellen 

 und mit diesen dann das Brutgebiet auf- 

 suchen, welches in den meisten Fällen nicht 

 mit dem Geburtsorte identisch ist; bei solchen 

 Arten jedoch, welche von einem grösseren 

 Gebietskomplexe gemeinschaftlich in das Win- 

 quartier ziehen und hier auch zusammenhal- 

 ten, kann es oft vorkommen, dass sich einige 

 junge Vögel (vielleicht auch schon vor oder 

 während des Wegzuges) alten Vögeln des 

 nämlichen Brutgebietes anschliessen und mit 

 diesen daher behufs Brutpííege in die Hei- 

 mat zurückkehren. 



Das ist alles, was auf Grund der bisheri- 

 gen Resultate vorläufig festgestellt werden 

 konnte. Von der Formulierung endgültiger 

 Gesetzmässigkeiten sind wir noch weit ent- 

 fernt, doch erfüllen auch schon die bisheri- 

 gen erst nur in ihren Umrissen sich darlne- 

 tenden Resultate die bezüglich des Vogelzugs- 

 versuches gehegten Hoffnungen. Unzweifelhaft 

 ist derzeit dieses Experiment unsere frucht- 

 barste Methode zur Vertiefung und Ausbrei- 

 tung vogelökologischer Untersuchungen und 

 spricht diese Tatsache jedenfalls für eine je 

 intensivere Fortsetzung des Versuches. Die 

 königl. ü. 0. C. wird dieses Experiment wie 

 bisher ebenso auch in Zukunft nach Möglich- 

 keit fördern, womöglich auch in der Weise, 

 dass dasselbe auch auf einige bisher in ge- 

 wissem Masse vernachlässigte Arten ausge- 

 dehnt werde. 



Zum Schlüsse sage ich im Namen der 

 königl. U. 0. C. noch allen jenen herzlich- 

 sten Dank, welche in dem Erwerben und 

 Einsenden der oben gegebenen Daten gütigst 

 mitwirkten und dadurch deren wissenschaft- 

 liche Benützung ermöglichten. 



