258 



Kisebb közlések. 



Madaraktól meghiúsított sáskajárás. Idei 

 inadárjelölési körutamou a debreczeni Ilorto- 

 bág-y tőszomszédságában fekvő Ároktő köz- 

 ségbenjárván gólyajelőlés czéljából, Kiss Dezső 

 káptalani intéző úr vendége voltam ; tôle hal- 

 lottam a következő, ritkábban megfigyelhető 

 esetet, a mikor kimutathatólag a madárvilág 

 vágta lítját egy kezdődő nagyobbszabású rovar- 

 kárnak, ebben az esetben egy bekövetkező 

 sáskajárásnak, melynek veszedelme kétség- 

 telenül a szomszédos Hortobágyról eredő fer- 

 tőzésből állott elő. 



1909 július havában 1000 holdas legelőn 

 rengeteg sáska — főként Cahiitenus itaiicus 

 és Stauronotus marorcanu» — mutatkozott. 

 Oly tömegekben léptek fel ezek a veszedel- 

 mes rovarok, hogy komolyan félni kellett az 

 elszaporodás nyomán bekövetkező sáskajárás- 

 tól. Az intéző úr a m. kir. Rovartani Állomás- 

 nak készült bejelenteni a fertőzést, hogy még 

 idejében megtörténhessék a védekezés, a mi- 

 kor egy váratlan esemény következtében fölös- 

 legessé vált minden további intézkedés. A 

 fertőzött területet ugyanis a madarak ezrei 

 lepték el, különösen veléni varjak és fehér 

 í/óli/ál.-, a melyek szemmelláthatólag ritkítot- 

 ták a sáskák tömegeit. A legelő nagy részét 

 valósággal befedték a vetési varjak fekete 

 tömegei s a gólyák is lehettek vagy ezren. 

 Azt nem lehetett megállapítani, hogy honnan 

 sereglett össze a sok gólya, de a varjakról 

 bizonyos, hogy a közvetlen környék, neveze- 

 tesen a Tisza ligeteiben fészkelők tömegéből 

 kerültek ki. 



Az összegyi'demlett mailaraJ: két hét leforgása 

 alatt teljesen végeztek a sáskatvmegekkel, úgy 

 hogy a következő évben a Tíovarfani Állomás- 

 tól megejtett hivatalos vizsgálat már nem tudott 

 sáskafertözést megállapüani. 



Kleinere Mitteilungen. 



Von «1er Yogelwelt verhinderte Heu- 

 schrecken|ilage. Während meiner heurigen 

 Vogelmarkierungsrundreise begab ich mich 

 behufs Storchmarkierungen auch in die 

 Gemeinde Ároktő, welche sich in der un- 

 mittelbaren Nachbarschaft des Hortobágy von 

 Debreczen befindet ; hier war ich Gast des 

 Herrn Domkapitelverwalters Desíderius v. Kiss, 

 von welchem mir folgender, seltener beobacht- 

 barer Fall mitgeteilt wurde, in welchem näm- 

 lich die Vogelwelt einen im Entstehen be- 

 griffenen grösseren Insektenschaden, diesmal 

 eine Heuschreckenplage, welche jedenfalls 

 durch Infektion aus dem benachbarten Horto- 

 bágy entstand, im Keime erstickte. 



Im Juli 1909 zeigten sich auf einer etwa 

 500 Hektar grossen Viehweide Massen von 

 Heuschrecken — vorwiegend Caloptenus ita- 

 liciis und Stauronotus iiiaroccanus. Diese ge- 

 fährlichen Insekten waren in solchen Mengen 

 vorhanden, dass man ernste Befürchtungen 

 für den Ausbruch einer Heuschreckenplage 

 hegen niusste. Der Herr Verwalter war eben 

 im Begrifi'e die Infektion der königl. ung. 

 Entomologischen Anstalt anzumelden, als 

 infolge eines unerwarteten Ereignisses sich 

 weitere Veranstaltungen als überflüssig zeig- 

 ten. Das infizierte Terrain wurde nämlich 

 von Tausenden von Vögeln bedeckt, beson- 

 ders von Saatkräiien und lueissen Störclien, 

 welche die Reihen der Heuschreckenmassen 

 ganz bedeutend lichteten. Die schwarzen 

 Scharen der Saatkrähen bedeckten buchstäb- 

 lich einen grossen Teil der Viehweide und 

 auch die Störche schienen ihrer tausend zu 

 sein. 



Ganz sicher konnte man nicht bestimmen, 

 von wo sich die vielen Störche zusammen- 

 scharten, von den Krähen scheint es jedoch 

 sicher, dass sie aus der unmittelbaren Umge- 

 bung, namentlich aus den Massen, welche in 

 den Auwäldern des Tiszaflusses brüten, her- 

 stammen. 



Durch die ungefammelten Vöi/cl wurden 

 hinne7i zwei Wochen die Heuschreckenmassen 

 total vernichtet, so class die im folgenden 

 Jahre durch die Entomologische Anstalt aus- 

 geführte amtliche Kontrolle keine Infektion 

 mehr tiacliweisen konnte. 



