259 



A rendkívül érdekes esethez még csak azt 

 akarom megjegyezni, hogy Kiss Dezső intéző 

 úr élesszemű, gondos megfigyelő, a ki már 

 állása révén is hivatott, de egyúttal pártatlan 

 birája a madárvilág mezőgazdasági jelentősé- 

 gének; a föntvázolt eset hitelességéért a fele- 

 lősséget teljes mértékben magára vállalta. 



Kapcsolatosan evvel, a madárvilág eredmé- 

 nyes sáskaírtó működését oly félremagyaráz- 

 hatatlanul bizonyító esettel érdemesnek tartom 

 még felemlíteni, hogy a Délafrikában össze- 

 hasonlíthatatlanul nagyobb mórtékben és terii- 

 leteken dúló sáskajárásoknál is milyen álta- 

 lános elismert értékes sáskaírtást fejt ki a 

 madárvilág, különösen pedig a mi fehér 

 gólyánk, melynek lábgyűrűvel megjelölt pél- 

 dányai révén tudtuk meg, hogy jelenleg a 

 mi telünk idejében Délafrikában tartózkodik. 

 A madárvilág sáskairtó működéséről a Louns- 

 BüRY Chas. P. szerkesztésében megjelenő 

 „Fourth Annual Beport of the Committee of 

 Control of the South African Locust Bureau" 

 (Cape Town 1910.) a következőket tartal- 

 mazza: 



Pag. 12. „Kétségtelen dolog, hogy a sás- 

 kák természetes ellenségei közül a vonuló 

 sáskamadarak fejtik ki a legeredményesebb 

 működést a vándorsáskák irtásában. Ha nin- 

 csen sáska, akkor más táplálékkal is meg- 

 elégszenek, de úgy látszik, hogy oly időben, 

 a mikor kevés a sáska, nem mutatkoznak 

 valami gyakran. Közelfekvő gondolat, hogy 

 a sáskajárás azáltal is keletkezik, hogy ezek 

 a madarak elegendő táplálék hijján Afriká- 

 ból kezdtek elmaradozni, s hogy ily kedvező 

 viszonyok között szaporodott el azután a 

 sáska. Lehetséges, hogy a madarak, ha ke- 

 vés itt a táplálékuk, elvonulnak Afrika egyéb 

 sáskalepte területére, a hol több sáskát talál- 

 nak. Az európai kutatók működése kétségtele- 

 nül fényt dérit majd erre a körülményre." 



Pag. 13. „A kapföldi jelentésben egy tudó- 

 sító arra hivatkozik, hogy miután a sivatag- 

 ban nincsenek vizek, a gólyának pedig nap- 



Zu dieser äusserst interessanten Beobach- 

 tung möchte ich bemerken, dass Herr Ver- 

 walter DesideeIus V. Kias ein ebenso scharf- 

 äugiger als zuverlässiger Beobachter ist, der 

 schon aus seiner Stellung folgend berufener 

 und zugleich auch unparteiischer Beurteiler 

 der landwirtschaftlichen Bedeutung der Vogel- 

 welt ist und für die Richtigkeit der erwähn- 

 ten Beobachtung die volle Verantwortung auf 

 sich nahm. 



In Verbindung mit diessem Falle, welcher 

 die erfolgreiche Heuschreckenvertilgung der 

 Vogelwolt in nicht misszuversteheuder Weise 

 vor Augen führt, möchte ich hier noch er- 

 wähnen, dass in Südafrika, wo die Heu- 

 schreckenplagen in ungleich grösserem Masse 

 und auf unvergleichlich grösseren Gebieten 

 auftreten, die Vogelwelt ebenfalls eine all- 

 gemein anerkannte, wertvolle Heuschrecken- 

 bekämpfungsarbeit leistet, besonders unser 

 weisser Storch, dessen mit Fussringen ge- 

 zeichnete Exemplare uns den Beweis liefer- 

 ten, dass er sich während unseres Winters 

 in Südafrika aufhält. Über die Heuschrecken- 

 bekänipfungsarbeiten der Vogelwelt finden 

 wir in dem „Fourtli Annual Eeport of the 

 Committee of Control of the South African 

 Locust Bureau'^ (Cape Town 1910), heraus- 

 gegeben von LouNSBURY Chas. P., folgendes: 



Pag. 12. „Es ist unzweifelhaft, dass von 

 den natürlichen Feinden der Heuschrecken 

 die ziehenden Heuschreckenvögel die erfolg- 

 reichste Tätigkeit in der Vertilgung der 

 Wanderheuschrecken entwickeln. Sind keine 

 Heuschrecken vorhanden, so begnügen sie 

 sich auch mit anderer Nahrung, doch scheint 

 es, dass sie sich zu solchen Zeiten, wo 

 wenig Heuschrecken vorhanden sind, auch 

 in geringerer Anzahl zeigen. Es ist ein nahe- 

 liegender Gedanke, dass diese Vögel infolge 

 Nahrungsmangel Afrika zu meiden begannen, 

 und dass sich unter solchen günstigen Ver- 

 hältnissen die Heuschrecken vermehrten. 

 Möglich ist auch, dass diese Vögel, wenn sie 

 hier keine genügende Nahrung finden, auch 

 andere Gebiete Afrikas aufsuchen, wo sie 

 mehr Heuschrecken finden. Die Tätigkeit der 

 europäischen Forscher wird jedenfalls Auf- 

 klärung über diese Verhältnisse bringen." 



Pag. 13. „In dem Berichte von der Kap- 

 kolonie macht ein Berichterstatter darauf 

 aufmerksam, dass in der Wüste keine offenen 



