267 



majd mindig becsemegéztéiî. Leltem azért a 

 fák alatt elég lehullott, ép magvat is. 



Hogy ezzel aztán jelentős kárt tehetnek 

 vagy tesznek-e a fenyves czinegék, döntsék el 

 ornithologusaink és erdész-botanikusaink. 



G-YÔRFFY István, (Lőcse). 



Molnárfecske niiiit fészekhitoiló. Folyó 

 sóm egyik zugában évek óta fészkelt egy 

 füsti fecske pár. Egyik tavaszszal új fészket 

 is építettek, mert a régi már gyenge és ko- 

 pott volt. Alig készültek el az új otthonnal, 

 megjelent egy molnárfecske pár és három 

 napig tartó harcz után elűzték az eddigi tulaj- 

 donosakat és birtokba vették a fészket, me- 

 lyet azután tovább építettek a maguk mintája 

 szerint, úgy hogy csak a szokásos kis bejáró 

 lyukat hagyták meg rajta. 



Ra 



De 



Vakondok a gólyafészekbeii. Az Aquila 

 XV. kötetének 265. lapján enditett esetek 

 kapcsán arra a körülményre akarom fölhívni 

 a figyelmet, hogy a gólyák a vakondhullákat 

 valószínűleg nem azért hordják a fészekbe, 

 hogy azt kibéleljék, hanem inkább azért, hogy 

 azokkal az élösdieket távoltartsák, illetőleg 

 elűzzék. Mint régi vadászember nagyon gyak- 

 ran megfigy eltem, hogy kutyáim, ha ilyen 

 holt állapotában rendkívül erős és rossz szagú 

 vakondra találtak, mindig alaposan nieghem- 

 pergőztek rajta, nézetem szerint azért, hogy 

 élősdijeiktől szabaduljanak. 



Leicht József. 



A nemek számaránya a tövisszúró t^ébics- 

 néL A tavarnai uradalom a pnrkban fészkelő 

 éneklőn)adarak védelme czéljából lődíjat tű- 

 zött ki a tövisszúró gébicsekre. Ez intézkedés 

 következtében a személyzet 1910. május 9-től 

 június 12-ig 58 példányt szolgáltatott be. 

 Ugyanezen idő alatt magam is lőttem 6-) pél- 

 dányt. Összesen kézrekerült így 121 példány, 

 melyek mindegyikét megvizsgáltam nemére 

 vonatkozólag s azt találtam, hogy ezek közül 

 csak 14 nőstény akadt, vagyis a hímek száma 

 majdnem 9-szer akkora mind a nőstényeké. 

 Miután a közelebbi környéknek szinte teljes 



Docli fand ich unter den Stämmen auch ganz 

 ausgefallene unversehrte Samenkerne. 



Ob nun die Tannenmeisen auf diese 

 Weise einen bedeutenden Schaden ver- 

 ursachen oder nicht, das mögen unsere 

 Ornithologen oder Forstbotaniker entscheiden. 



Stef.\n V. Gyöeffy (Lőcse). 



Mehlschwalbe als Nestusurpator. In einem 

 Winkel meines Korridors nistet seit Jaliren 

 ein Raaclisclvwalhenpuar. In einem Frühjahre 

 bauten sie auch ein neues Nest, indem das 

 alte schon baufällig und uicht mehr fest 

 genug war. Kaum waren sie mit dem Bauen 

 des neuen Heimes fertig, als ein Mehl- 

 sehwcdhenpaar erschien und nach einem drei- 

 tägigen Kampfe die bisherigen Besitzer ver- 

 trieb, das Nest in Besitz nahm und dasselbe 

 nach seiner eigenen Bauart weiterbaute, so 

 dass nur das bekannte kleine Flugloch daran 

 gelassen wurde. 



Desidebius v. Radetzky. 



Maulwürfe im Storchneste. Im Anschlüsse 

 an die in Aquila Bd. XV, pag. 265 erwähn- 

 ten Fälle, möchte ich darauf aufmerksam 

 machen, dass die Störche die Maulwurfs- 

 leichen nicht behufs Auspolsterung in das 

 Nest tragen, sondern vielmehr um durch die- 

 selben die Schmarotzinsekten fernzuhalten, 

 respektive zu vertreiben. Als alter Weidmann 

 konnte ich oft beobachten, dass meine Hunde, 

 wenn sie einen toten übelriechenden Maul- 

 wurf vorfanden, sich immer gründlich darauf 

 herumwälzten, nach meiner Ansicht deshalb, 

 um ihre Schmarotzer los zu werden. 



Josef Leicht. 



Das ziffermässige Verhältnis der Ge- 

 schlechter beim Dorndreher. Die Herr- 

 schaft von Tavarna setzte im Interesse des 

 Schutzes der im Parke brütenden Singvögel 

 eine Schussprämie auf den Dorndreher aus. 

 Infolge dessen wurden vom 9. Mai 1910 

 bis 12. Juni von dem Personale 58 Exem- 

 plare eingeliefert. Während derselben Zeit 

 erlegte auch ich 68 Exemplare. Insgesamt 

 kamen 121 Exemplare in meine Hände, 

 welche ich sämtlich auf ihr Geschlecht hin 

 untersuchte, und fand, dass unter denselben 

 nur 14 Weiljchcu waren, dass also die An- 



