273 



degették. Schenk Jakab intézeti adjunktus 1910 

 szept. 3-án Rendes mellett (Zala m.) észlelt 

 egy magános példányt. 



KiR. M. 0. K. 



Helyreigazítás. MroDENDORFP Ernő úr az Aquila 

 I. p. 131—136. és Aquila ITI. p. 136—138. 

 közölt adatainak az azóta gyűjtött adatokkal 

 való összehasonlítása közben észrevette, hogy 

 hibás az Aquila III. p. 138. a sárgn ri//ó-ra 

 vonatkozó új formula, a mely a következő : 



„L. (F.) = Apr. 24. — 1893. 

 Lk. (Sp.) = Apr. 28. — 1871. 

 J. (Sch.) = 35. 

 K. (M.) = Mai. 11." 



Szíves figyelmeztetésére ide iktatjuk a követ- 

 kező, helyesbített formulát : 



L. (F.) = Apr. 24. — 1893. 

 Lk. (Sp.) = ifai 28. — 1871. 

 J. (Sch.) = 35. 

 K. (M.) = Mai. 11. 



A réti fülesbagoly megérkezési módja. 



1909 okt. 17-én a Zimonynyal szemben el- 

 terülő aldunai árterületen alkalmam volt meg- 

 íigyelni, miként érkeznek meg az őszkor hoz- 

 zánk vonuló réti baglyok. Délután 4 óra tájban 

 egy nagy kiterjedésű tó fölött óriási magas- 

 ságból kányamódra keringve szállingóztak alá, 

 nem együtt, hanem elszórva ; lejebb és feljebb 

 közelebb és távolabb mindenütt réti baglyok 

 keringőztek. A nagy magasságban levőket 

 először bakcsók-nak néztem, különösen pedig 

 azért, mert ezek hangjához hasonló rekedt 

 vakkantást hallattak. Lassan, mintegy játsza- 

 dozva egymással, ereszkedtek alá külön-külön 

 a rét embermagasságú Euphorbia-bozótjára ; 

 fákra nem szálltak. 



Vagy 6 — 8 darab egész délután a tó vize 

 fölött keringőzött s megkergettek minden arra 

 menő madarat, rekedt nyávogó kiáltásokkal 

 csapkodtak a Cirí"w.s-okra és szürke gémek-re, 

 mely utóbbiak ijjedt kiálltásokkal tértek ki 

 előlük. Ez a játék egész sötét éjjelig tartott. 



Dr. Nagy Jenő. 



Stück in Temesgyarniata ; hier frassen sie 

 den Hanfsamen. Adjunkt Jakob Schenk be- 

 obachtete ein einsames Exemplar am 3. Sep- 

 tember 1910 in Rendes (Kom. Zala). 



Königl. U. 0. C. 



Berichtigung. Herr Ernst v. Middendorff 

 machte bei Vergleichung seiner in Aquila I. 

 p. 131—136 und Aquila HI. p. 136—138 

 veröffentlichten Daten mit den neueren Be- 

 obachtungen die Wahrnehmung, dass die auf 

 den Pirol bezügliche neue Formel in Aquila 

 III. p. 138 einen Fehler enthält; diese neue 

 Formel heisst an der angegebenen Stelle : 



„L. (F.) — Apr. 24. — 1893. 



Lk. (Sp.) — Apr. 28. — 1871. 



J. (Sch.) = 35. 



K. (M.) = Mai 11." 

 Behufs Berichtigung geben wir folgende 

 korrigierte Formel : 



L. (F.) — Apr. 24. — 1893. 



Lk. (Sp.) — Mai 28. — 1871. 



J. (Sch.) = 35. 



K. (M.) = Mai 11. 



Die Ankunftsweise der Sunipfohrenle. 



Am 17. Oktober 1909 hatte ich im Inun- 

 dationsgebiete an der unteren Donau, welches 

 Zimony gegenüber liegt, Gelegenheit zu be- 

 obachten, wie die im Herbste bei uns erschei- 

 nenden Suinpfohreulen ankommen. Gegen 

 4 Uhr nachmittag Hessen sie sich über einem 

 grossen Teiche aus ungeheurer Höhe nach 

 Milanweise kreisend herab, nicht zusammen, 

 sondern einzelweise ; tiefer und höher, näher 

 und ferner kreisten überall Eulen. Die in 

 grosser Höhe befindlichen sprach ich zuerst 

 für Nachtreiher an, besonders deshalb, weil 

 sie einen dieser Art ähnliches heiseres 

 Quacken hören Hessen. Langsam, fast mitein- 

 ander spielend Hessen sie sich in das manns- 

 hohe Euphorbiendickicht des Riedes herab ; 

 aufbäumen sah ich keine. 



An die 6—8 Stücke kreisten den ganzen 

 Nachmittag über dem Teiche und verfolgten 

 jeden Vogel, der des Weges kam; mit 

 heiserem Miaugeschrei schlugen sie nach den 

 C'îVcttsarten und Oraureihern, welch letztere 

 ihnen mit erschrockenem Geschreie aus- 

 wichen. Dieses Spiel dauerte bis spät in die 



dunkle Nacht. 



Dr. Euöen Nagy. 



