dásaira: azthiszsziik tengert látunk, pedig 

 csak bokáig érő.'* Tisztelet a kivételek- 

 nek, melvek voltak, vannak és lesznek. 



A megoldás mikéntje majd megjön 

 magától. A madarak időszakos vonulásá- 

 nak megítélésénél nem annyira a vonulás 

 módjában, mint inkább annak oZcáóan van 

 a kérdés biológiai magva. A vonuló madár 

 magas fejlettségű szervezete, képzelhető 

 legnagyobbmértékíi korlátlansága folytán, 

 melyet az abszolúte szabad kilátás is 

 fokoz, továbbá a nemi és a táplálkozási 

 ösztön hatalmas nyomása folytán, a vonu- 

 lás nem úgy alakul, a mint azt a röghöz 

 kötött ember elképzeli, vagy a mint azt 

 várja és felfogni képes. Mert a tünemény 

 ható oka a kozmikus erők ama munkál- 

 kodásának integráló része, a mely az 

 évszakok egymásutánját teremti, a szerves 

 élet keletkezését és elmúlását intézi s 

 a melynek mindaz alá van vetve, a mit 

 életnek nevezünk. 



A madarak vonuló részét érintő bioló- 

 giai behatások egyetemességében nyilván 

 benne van a tájékozódás és irányítás 

 niinden feltétele és az indító ok bizonyára 

 a madárvilágnak a természet életébe való 

 behatásában rejlik, a mely zónákra oszló, 

 periodikus és testi sajátságai sokféleségé- 

 nek megfelelően átalakító. Ez a behatás 

 a táplálkozás útján történik, a táplálék 

 fizikai és vegyi átalakításával és szét- 

 bontásával, tehát az anyag körforgalmába 

 való bevezetésével, még pedig két ponton: 

 a fészkelőhelyen és a téli szálláson, a 

 melyeket zónák választanak el, a mint 

 azt a gólyánál és a pásztormadárnál 

 láttuk. 



E viszonyok speeziális ismerete és fel- 

 ismerése feladata a tudományos madár- 

 tannak. A többi empirikusan szerzett is- 

 meret csupán. 



* Azt hiszem, ezt a hasonlatot alkalmaztam már 

 valahol — de hát : bis repctita piacent — ha jók. 



unter uns gesagt, er erinnert heute viel- 

 fach an die Frühjahrsausgüsse der Flüsse: 

 wir glauben ein Meer zu sehen, leider 

 aber ist es nur knöcheltief. ^ Ehre den Aus- 

 nahmen, die es gab, gibt und geben wird. 



Das Wie? wird sich von selbst er- 

 geben. Bei der Beurteilung des periodi- 

 schen Zuges der Vögel ist weniger die 

 Art des Zuges, als vielmehr das Warum 

 der wirklich biologische Kern der Frage. 

 Bei der hohen Organisation des Zug- 

 vogels, bei der denkbar vollkonimensten 

 Freizügigkeit, potenziert durch absolut 

 freien Ülterblick und unter dem gewal- 

 tigen Drucke des Geschlechts- und 

 Nahruugstriebes, wird sich der Zug nicht 

 so gestalten, wie sich ihn der an die 

 Scholle gekettete Mensch vorstellt, oder 

 wie er ihn erwartet und zu begreifen 

 imstande ist ; denn die wirkende Ur- 

 sache der Erscheinung ist ein integrie- 

 render Teil des kosmischen Ganges, 

 welcher das Nacheinander der Jahres- 

 zeiten schafft, das Entstehen und Ver- 

 gehen des organischen Lebens bewirkt 

 und dem dann Alles unterworfen ist, was 

 Leben heisst. In der Universalität der 

 biologischen Einwirkung auf den zügigen 

 Teil der Vogelwelt sind gewiss alle Be- 

 dingungen der Orientierung und Rich- 

 tung enthalten und das Wai-um ? ist 

 gewiss der auf Zonen verteilte periodi- 

 sche, umändernde Eingriff der Vogel- 

 welt, der Verschiedenheit ihrer körper- 

 lichen Eigenschaften entsprechend, in 

 das Leben der Natur. Der Eingriff ge- 

 schieht durch die Ernährung, also durch 

 die Umänderung der Nahrung und Zer- 

 legung derselben in ihre physikalisch- 

 chemischen Bestandteile, mithin Einfüh- 

 rung in den Kreislauf des Stoffes n. zw. 

 auf zwei Punkten: dem Brutorte und 

 dem Winterungsorte, die durch Zonen 

 getrennt sind, wie wir es eben beim 

 Storch und Rosenstar gesehen haben. 



Die spezielle Kenntnis und Erkennt- 

 nis dieser Verhältnisse ist Aufgabe der 

 wissenschaftlichen Ornithologie. Das üb- 

 rige ist empirisch erworbene Kenntnis. 



■• Ich glaube, ich habe das Gleichnis schon einmal 

 irgendwo angewendet — aber : bis reputila placent — 

 wenn sie gut sind. 



