Itt most a „niadárbiologia" fogalma 

 áll előttünk, a melyet a szokottnál szaba- 

 tosabban kell kifejtenünk. 



A tisztára leíró irány a „biolog-ia" 

 czímén, tehát az alak és színezet, továbbá 

 a genus és species külső jellegeinek 

 leírásán és a méretek feltüntetésén kívül 

 megelégszik a földrajzi és ökológiai ele- 

 mekkel, még pedigjnindennek egyszerű 

 regisztrálásával ; a legjobb esetben még 

 a rokonalakok közti különbségek és 

 átmenetek járti Inak hozzá, lehetőleg szűken 

 — hogy ne mondjuk felületesen adva. 



A biologia extensiv módszerének és 

 módjának legkiválóbb mestere kétségen 

 kívül a német Kleinschmidt, a ki ered- 

 ményeit a „Be raj ah "-ban adja közre. 

 A „Berajah" alczíme „Zoografìa infinita" 

 — a mely inkább „Oriiithographia infi- 

 nita" lehetne — bizonyára azt jelzi, hogy 

 a „forma" variabilitása vagy módosulása 

 korlátlan, hogy azonban mégis minden, 

 a mi valamiképpen rögzíthető, az számba- 

 veendő és megnevezendő. E mellett ter- 

 mészetesen Reichenow végczélja sem 

 mellőzhető. 



Mert hiszen a valóságban nincs két 

 hajszálnyira egyenlő egyén és hozzátéve 

 kimondhatjuk, hogy megállás sincsen ; 

 hogy tehát a forma változatlansága soha 

 sem kö vétkezhetik be, mert a tovafej lő- 

 désnek indult forma épp ezáltal válik 

 változékonynyá, valamint a kiélt, pusztu- 

 lásra hajló formát is ez az ok teszi 

 változékonynyá; úgy a felszálló, mint 

 a lehajló vonalon egyaránt a változékony- 

 ság az élet, a megállás a halál. 



S most folytassuk még a szemlélődést. 



Az extenzív irány megfogható ered- 

 ménye a csaknem hihetetlenségig megnö- 

 vekedett gyűjteményekben van, a melyek 

 hekatombái minden formának és válto- 

 zatnak - nem testekből, a melyek még 

 mindig anyaga lehetnének a magasabb 

 biológiának, hanem kitömölt bőrökből k\\\a, 

 a melyekben a madártest kemény részei- 

 nek csak töredékei találhatók. Az óriási 



Wir finden uns hier dem Begriff der 

 „Biologie der Vögel" gegenüber, der 

 schärfer als gewöhnlich präzisiert wer- 

 den muss. 



Die rein deskriptive Richtung begnügt 

 sich unter dem Titel ,, Biologie'", ausser 

 der Beschreibung nach Form und Fär- 

 bung, dann des generischen und spe- 

 ziellen äusseren Charakters, der Masse 

 mit dem geographischen und ausserdem 

 ökologischen Element u. zw. Alles ein- 

 fach registrierend ; dazu kommen noch, 

 wenn es hoch hergeht, die Unterschiede 

 von den verwandten Formen und die 

 Übergänge; alles möglichst knapp — um 

 nicht oberflächlich zu sagen. 



Der ausgesprochendste illustre Meister 

 der extensiven Methode und Art von 

 Biologie ist unstreitig der deutsche Klein- 

 SCH.MIDT, der seine Resultate im „Berajah^'' 

 niederlegt. Der Subtitel des „Berajah" 

 ist „Zoogrwphia infinita'' — soll eigent- 

 lich heissen „Ornithographia infinita'" — , 

 womit wohl angedeutet werden soll, dass 

 die Variabilität oder Modifikation der 

 „Form" unbegrenzt ist, dass aber alles 

 irgendwie fassbares in Rechnung gezo- 

 gen und benannt werden soll oder muss. 

 Reichenows Endziel ist dabei freilich 

 nicht abzusehen. 



Denn in Wahrheit gibt es ja keine 

 zwei blitzgleichen Individuen und man 

 kann füglich aussprechen, dass es keinen 

 Stillstand gibt, also die Unveränderlich- 

 keit der Form nie eintritt, die in Fort- 

 entwicklung begriffene gerade hieduich 

 mutabel ist, die ausgelebte, in Verfall 

 neigende Form gerade hiedurch mutabel 

 wird, die Wandelbarkeit, sei es in auf- 

 steigender oder absteigender Linie, be- 

 deutet — Leben, der Stillstand ist : Tod. 



Nun will ich die Betrachtung noch 

 fortsetzen. 



Das greifbare Resultat der extensiven 

 Richtung ist das beinahe unglaubliche 

 Anwachsen der Sammlungen, welche von 

 jeder Form und jeder Modifikation Heka- 

 tomben umfassen — nicht von Leibern, 

 die ja der höheren Biologie noch immer 

 Stoff" bieten könnten, sondern von aus- 

 gestopften Bälgen, wo kaum noch Bruch- 

 teile des harten Teiles des Vogelkörpers 



