11 



Érdekes telelés. 



Kerek negj^venhat esztendővel ezelőtt vo- 

 nultam ki Kolozsvárról a Mezőségre, a Hóclos- 

 vagy Szarvastó tósorozatára, hogy a madarak 

 vonulását megfigyeljem. Tanyámat Gyeké oláh 

 falunak egy a tóhoz közeleső, felhagyott istálló- 

 jában ütöttem fel és 1867 márczius 12-én 

 megtettem az első kirándulást. 



Az erdélyi Mezőséget jellemzi, hogy a vidék 

 egészben dombos, gyéren erdős, legnagyobb 

 részén jó legelőteriilet, megvan a maga víz- 

 váhisztója, a melyről a folyók északnak a 

 Szamosba, délnek a Marosba folynak. Azokon 

 a pontokon, a hol a völgyeknek nincs lefo- 

 lyása, kicsiny mocsarak, a fővölgyekben ter- 

 mészetes tavak képződnek, a melyek ott,' a 

 hol vízerek vagy bővebb források vannak, 

 gátakkal mesterségesen felduzzaszfva, időn- 

 ként malmokat is hajtanak. A vizek partvi- 

 dékének növényzete gazdag ; különösen a nád 

 — Arando — lép fel sűrűn, magas növésben, sze- 

 gélyezve a partokat. A tavak általában sekélyek, 

 gazdag vegetácziójú fenekük lágy. Jellemző 

 halaik a kárász (Carassius), czompó (Tinca) 

 és esik (Cobitis). Jellemző madara kétségte- 

 lenül a Fulica atra Linné vagyis a hóda 

 (vagy szárcsa),, a melytől a tósorozat nevét : 

 a Hódostó nevet is kapta. Ez azonban ma- 

 gyarázatra szorul. 



Vannak, a kik a Hódos nevet a hód — Castor 

 fiber — nevéből vezetik le, a mi arra engedne 

 következtetni, hogy a tósorozatot régente a 

 hód lakta, ezt azonban bizonyítani nem lehet. 

 Ezzel szemben bizonyos az, hogy a Hódostó 

 név a szárcsa, erdélyi magyarsággal a iióda 

 nevétől ered, a h(kia szó maga pedig a madár 

 liomlokának messze csillámló fehér nyúlvá- 

 nyától ered, a mely a népet a hold ra. emlé- 

 kezteti. A Királyhágón innen, nevezetesen a 

 somogyi pákászok ajkán sárcza a madár neve 

 (a sár szóból), máskülönben szárcsa. 



Az említett első kirándulás napján már ott 

 tartózkodott a különben befagyott tavak nyilt 



An Interesting Hibernation. 



In the current year it is forty-six years 

 since I set out from Kolozsvár (Klausenburg) 

 for the midland — the so-called Mezőség — 

 to the series of lakes called Hódos or Szarvas, 

 in order to observe the migration of birds. 

 I took up my abode in a stable-ruin in the 

 Roumanian village of Gyeke, near the lake, 

 whence I started on my first excursion on 

 March 12, 1867. 



According to the characteristic feature of 

 the Transylvanian midland, the whole district 

 is hilly; there are patches of wood, but the 

 greate-t part of the land consists of pastures 

 which are of excellent quality; there is also 

 a water-division, whence part of the water 

 flows northward into the Szamos, the other 

 southward into the Maros. Where the depres- 

 sions have no outflow, little swamps are 

 formed, whilst in the deep valleys lakes are 

 formed; in some places there are also rich 

 springs and there the water is banked by 

 means of dams and is used for periodically 

 driving mills. There is a rich vegetation on 

 the banks and rims of the water chiefly 

 consisting of reed — Arundo — which forms 

 a thick, high seam. The lakes are as a rule 

 not very deep, the soil is soft and thickly 

 covered with vegetation. Characteristic fishes 

 are: Carassius, Tinea and Cobitis; the charac- 

 teristic bird is unquestionably the Coot — 

 Fulica atra L. — of which the series of 

 lakes derives its name Hódostö; but this 

 wants some explanation. 



There is an opinion that the name Hódos 

 derives from Castor — Castor fiber — in Hun- 

 garian Hód which would indicate that these 

 waters were inhabited in former time by 

 Castors; this, however, lacks evidence; on 

 the contrary it is certain that this name 

 derives from Hóda which in Transylvanian 

 Magyar means Coot. The appellation Hóda 

 itself comes from the conspicuous white 

 frontal patch of the bird, reminding people 

 of the moon (hold). On this side of the 

 Királyhágó (Königssteig), chiefly in the dia- 

 lect of the bog-trotters of Somogy, the bird 

 is called Sárcza (from sár = mud), in some other 

 places Szárcsa. 



On the day of the above mentioned excur- 

 sion the Coots were already present at the 



