Az a kérdés azonban még- mindig 

 függőben volt : honnan jön a gólya, hogy 

 azután Transvaalban the great Locust- 

 Bint lehessen belőle? A gyűrüzés kísér- 

 leteteljes választ adott erre: azok a gólyák 

 Európából jöttek, nagyrészt Magyar- 

 országból s addig niai'adtak ott, míg csak 

 délen a nyár tartott, még pedig újabban, 

 mint becses sáskairtók, a törvény oltal- 

 mába is vétetve. A nélkül, hogy fészkeltek 

 volna, Transvaalban maradtak, hogy a 

 délafrikai tél, tehát az esős időnek beáll- 

 tával eltűnjenek, azaz hogy tulajdonkép- 

 peni hazájukat, európai fészkelőhelyüket 

 felkeressék és fajuk fenntartásáról gondos- 

 kodjanak. 



A gólyák délafrikai viselkedését W. L. 

 ScLATER, a nemrég elhunyt Philip Lutley 

 ScLATER fia, ismertette „On the Migration 

 of Birds in South Africa"' czímíi tanul- 

 mányában, még a gyürűzés kísérlete előtt. 

 Szerinte a gólyák helyi mozgalma bizonyos 

 tájüdlék jelenlététől va<iy hiányától függ 

 és ebben a sáskák tömegei irányadók. 

 Ugyanezt mondja Alvin Haagner is „The 

 White Stork in South Africa"" ez. érte- 

 kezésében, a melyben más fontos körül- 

 ményt is kiemel, így pld. hogy újab- 

 ban a délafrikai tél idejére is egyre több 

 gólya marad vissza, a mi nagyon jel- 

 lemző és a megtelepülésre emlékeztet; 

 de a fészkelés ott eddiff ismeretlen. 



A sáskánál mint tápláléknál maradva 

 s ezt a mi égövünkre vonatkoztatva, 

 látszólagos párhuzam mutatkozik a gólya 

 és a pásztormadár — Píistor roseus L. 

 — viselkedése közt, avval a kétségtelenül 

 lényeges különbséggel, hogy a gólya, 

 mint rendes vonuló, fé'^zkelőterületét évről- 

 évre elhagyja és Délafrikában telel, majd 

 visszatér. Ezzel szemben pedig a pásztor- 

 madár csak a sáskajárás felléptének 

 idején és különböző pontokon jelenik meg, 

 de akkor néha fészkel is ; mihelyt ellen- 



1 Journal of the South African Ornith. Union. I. 1905. 



2 Aquila XIX. 1912 p. 1(1. Nagyon fontos idevágó 

 észleleteket közöl Thienkmann tanár a rositteni meg- 

 figyelő-állomás adatai között {XI. Jahresbericht. Journ. 

 f. Ornith. 1913 p. 13 és 16.) a gólya és a sáska 

 viszonyáról Afrikában, 



Eine Frage blieb aber noch immer 

 offen, sie lautete: woher kommt der weisse 

 Storch, um in Transvaal the great Locust- 

 Bird zu werden '^ Darüber gab das Ring- 

 experiment vollen Aufschluss : die Störche 

 kamen aus Europa, viele aus Ungarn, 

 blieben in Südafrika solange, als dort der 

 Sommer herrschte, u. zw. in letzter Zeit 

 schon unter dem Schutze des Gesetzes, 

 als geschätzte Heuschreckenvertilger. Sie 

 blieben oh.nf zu liriitm in Transvaal, um 

 mit dem Eintritt des südafrikanischen Win- 

 ters, also der Regenzeit, zu verschwinden, 

 d. h. ihre eigentliche Heimat, ihre Brut- 

 plätze in Europa und sonst aufzusuchen 

 und der Erhaltung ihrer Art obzuliegen. 



Was das Verhalten der Störche in 

 Südafrika anbelangt, darüber berichtet 

 W. L. ScLATER, der Sohn des unlängst 

 verstoibenen Philip Lutley Sclater. in 

 seiner Studie ..On the Migration of Birds 

 in South Africa",' noch aus der Periode 

 vordem Ringexperi mente, dass die lokale 

 Bewegung der Störche von dem Vor- 

 handensein oder dem Mangel einer gewissen 

 Nahrung abhängt und dass die Heu- 

 schrecken-Massen hiebei massgebend sind. 

 Dasselbe sagt auch Alwin Haagner in 

 seiner Abhandlung „The White Stork in 

 South Africa"," der aber auch noch an- 

 dere wichtige Momente hervorhebt, so z. B. 

 dass in der letzten Zeit stets mehr und 

 mehr Störche für den südafrikanischen 

 Winter zurückbleiben, was sehr charak- 

 teristisch ht und au Besiedehing erinnert. 



Um bei den Heuschrecken als Nahrung 

 zu bleiben und dieses auf unsere Region 

 zu beziehen, ergibt sich eine scheinbare 

 Parallele im Verhalten zwischen weissen 

 Storch und Boscnstar — Pastor roseus 

 L. — mit dem allerdings einschneiden- 

 den Unterschiede, dass der weisse Storch 

 als regelmässiger Zugvogel, Jahr für 

 Jahr seine Brütezone verlässt und in 

 Südafrika ül)erwintert, dann wiederkehrt, 

 wo hingegen der Rosenstar nur zur Zeit 



' Journal of the South African Ornith. Union 1. 1905. 



- Aquila XIX, 1912, p. Ifi u. ff. Hierauf bezügliche 

 .sehr wichtige Daten aus Afrika enthält von Prof. 

 Thienemann herausgegebene XI. Jahresbericht der 

 Vogelwarte Rositten — Journ. f{ir Ornith. 1913, p. 13 

 u. 10, welche das Verhältnis zwischen Storch und 

 Heuschrecke betreffen, 



