154 



kat a Szaharában találdik, északon lakó faj- 

 társaik már megkezdik a költést, azért fel- 

 tételezhető az, hosy a megfigyelt madarak 

 egy része a szóbanforgó esztendőben eg\- 

 általában nem fészkelt ; tán túl magas vagy 

 kicsi koruk miatt, vagy pedig egyes esetekl)en 

 kétségtelenül sebek vagy betegségek követ- 

 keztében ; az ilyen madarak láthatólag már 

 nem is igen vonultak, lianem tulajdonképpen 

 csak tovább buinmliztak észak felé. Olyan ese- 

 tekben, a mikor a madaral;at még csapatokban 

 találtuk, természetesen másként állt a dolog : 

 ezek a madarak ilyenkor még tényleg vonulá- 

 son voltak és a faj legészakibb költőhelyeikről 

 valók voltak, a mit egész biztosra lehet venni 

 a Motwilla flava thunbergi fajnál, mely a 

 palaearktikus régió nyugati felében honos 

 sárgabillegetők közül a legészakabbra lakó 

 forma és a többi billegetőformák vonulásának 

 befejezése után kezdett átvonulni. Egyébként 

 tökéletesen egyetértek Zedlitz gróffal abban, 

 hogy egyes madarak bizonyos években egy- 

 általában nem költenek, habár ennek az okát 

 nem is tudjuk megmondani. 



Gyakran tárgyalt kérdés az is, vájjon a 

 madarak széles arcz vonalban vonulnak- e vagy 

 pedig keskeny, szorosan határolt útvonalakon. 

 A szorosan határolt útvonalak elmélete azon 

 a tényen alapul, hogy kedvező helyeken, mint 

 pl. folyóvölgyekben (melyek természetesen sok 

 fajnak bőséges táplálékot nyújtanak), sokféle 

 madarat lehet megfigyelni és hogy bizonyos 

 pontokon bámulatosmadártömegek észlelhetők, 

 igy különösen apró szigeteken, mint például 

 Helgoland, Fair Isle és másokon. 



Csakhogy egészen téves az a következte- 

 tés, melyet ezekből a megfigyelésekből vonni 

 szoktak. A madárnak természetesen a vonu- 

 lási ideje alatt is szüksége van táplálékra, 

 tehát csak olyan helyeken szállanak meg, a 

 hol bőséges táplálékuk akad, míg a táplálék- 

 ban szűkölködő vagy másként alkalmatlan 

 területeken csak átrepülnek és ennek követ- 

 keztében ott nem is szokták őket megfigyelni ; 

 hogy Helgolandon, Fair Islen és egyéb helye- 

 ken oly bámulatos madárvonulást figyeltek 

 meg, annak egyszerűen csak az az oka, 

 hogy ezek a területek a tenger sivár 

 egyformaságában pihenőhelyet, védelmet és 

 táplálékot nyújtanak és mert buzgó és kép- 

 zett megfigyelők működési helyüknek válasz- 

 tották őket I 



als manche dieser Vögel noch in der Sahara 

 anget ruften wurden, ihre Artgenossen im Nor- 

 den schon zu brüten begannen, können wir 

 annehmen, dass manche der von uns beobach- 

 teten Vögel in dem betreffenden Jahre nicht 

 zur Brut schritten, einige möglicherweise 

 wegen zu hohem oder zu geringem Alter, 

 oder — in einigen Fällen ohne Zweifel — 

 infolge von Verwundungen oder Krankheit ; 

 solche Vögel waren anscheinend nicht mehr 

 so recht auf dem Zuge, sondern bummelten 

 eigentlich nur in nördlicher Richtung weiter. 

 In Fällen, wo wir Vögel noch in Scharen 

 antrafen, lag die Sache jedenfalls anders; 

 solche Vögel waren dann noch wirklich auf 

 dem Zuge und stammten wohl aus den nörd- 

 lichsten Brutgebieten der Art, wie es sicher 

 der Fall war mit Motacüla flava thunbergi, 

 die am nördlichsten von allen gelben Bach- 

 stelzen der westlichen paläarktischen Region 

 wohnt und nach dem Durchzuge der anderen 

 Bachstelzenformen durchzog. Im übrigen 

 Stimme ich mit Graf Zedlitz überein, dass 

 manche Vögel in gewissen Jahren überhaupt 

 nicht zur Brut schreiten, wenn wir auch die 

 Gründe nicht kennen. 



Es ist eine oft besprochene Frage, ob 

 Vögel in breiter Front oder auf eng begrenz- 

 ten schmalen Wegen ziehen. Die Theorie 

 der engbegrenzten Zugstrassen beruht auf 

 der Tatsache, dass an günstigen Orten, wie 

 z. B. in Flusstälern (die natürlich vielen Arten 

 reiche Nahrung bieten) zahlreiche Vögel be- 

 obachtet werden und dass man erstaunliche 

 Mengen an gewissen Beobachtungspunkten 

 bemerkt besonders auf kleinen Inseln, wie 

 Helgoland, Fair Isle und anderen. 



Die aus diesen Beobachtungen gezogene 

 Sclilussfolgerung ist aber falsch. Vögel müssen 

 natiirlioli auch während ihrer Wanderzüge 

 Nahrung zu sich nehmen und lassen sich 

 daher an solchen Orten nieder, die ihnen 

 Nal)rung in Fülle darbieten, während sie aride 

 oder sonst ungeeignete Gegenden überfliegen 

 und infolgedessen daselbst nicht beobachtet 

 werden; der Grund, warum auf Helgoland und 

 Fair Isle und an anderen Plätzen ein so wunder- 

 barer Vogelzug beobachtet wurde, ist lediglich 

 der, dass dieselben inmitten des öden Meeres 

 Ruhe, Schutz und Nahrung darbieten und dass 

 eifrige und tüchtige Beobachter sie zu ihren 

 Beobachtungsstationen erwählten. 



