157 



általában nem ér a szárazföldre, hanem el- 

 pusztul az oczeáiiban, a mint azt bizonyítja 

 az a sok fáradt madár, a mely messze kint 

 a nyílt tengeren hajókra száll. 



A partvonalak iránt viiló előszeretet nem- 

 csak a vonnlókra szorítkozik, hanem még az 

 állandó és kóborló madarak is inkább a 

 partok mentén terjednek, mint a száraz- 

 földön át. 



így azt látjuk hogy mediterrán fonnák 

 Nyugat-Európa partvonala mentén északi irány- 

 ban egészen Angliáig terjednek: Emheriza 

 círlus egészen Anglia közepéig, Sylvia undata 

 déli Angliáig, a gyöngybagolynak az a for- 

 mája, melynek hasi oldala fehér, nyugati 

 Francziaországból Angliáig, a piroscsőrü szirti- 

 varjú hasonlóképpen. 



Hasonlóképpen azt is látjuk, hogy Kisafriká- 

 ban (az Atlasz-vidékek) sok tropikus madár 

 van, amely bizonyára a partvonalak mentén 

 hatolt fel és nem a Szaharán át, mert itt nem 

 is fordulnak elő, hanem főként csak az Atlasz- 

 hegységtől északra, részben pedig az északi 

 partvidékre szorítkozik az előfordulásuk. Asio 

 capensis csak Marokkóban és a legészakibb 

 Algériában fordul elő, Telephonus senegai- 

 lus (cucullatus szubspéczies) és Píjcnonolus 

 barbarus csak Marokkó legészakibb részeiben, 

 Algeria és Tunisz északi részében található, 

 mindegyik csak igen csekély mértékben tér 

 el a trópusi lajrársaitól, Turtiir senegalensis 

 az északi oázisokban fordul elő, a déliekben 

 azonban nem. 



Úgyszintén a Szenegambiában és Nigériá- 

 ban honos búbospacsirták is kétségtelenül 

 Kisafrikából terjedtek el délfelé a partvonalak 

 mentén, mert előfordulnak ugyan a Rio de 

 Oronál, a ráktérítő alatt, a Szahara nyugati 

 szélén, de már elmaradoznak északi irányból 

 számítva Ouarglánál és hiányoznak a Szahara 

 középső részében. 



Szándékomban van késölib még visszatérni 

 amadárvonuh'is lebilincselő témájára ésremény- 

 lem, hogy a madarak lokális szubspécziesei- 

 nek gondos tanulmányozására a becses jelölési 

 kísérletekkel kapcsolatosan újabb eredménye- 

 ket szolgáltat majd a fent kimondott elméletek- 

 hez. Természetesen nem szabad megfeled- 

 kezni arról, hogy a madarak nem működnek 

 mindig egyformán és gépekhez vagy óra 

 művekhez hasonlóan, hanem hogy egyszer- 

 másszor a szabályok alól kivételek is akadnak. 



Azoren und Kapverden besuchen, anstatt sich 

 an die sichereren Küsten Afrikas zu halten, in 

 welchem Lande sie überwintern. Ja, viele 

 Vögel verfehlen sogar das Land gänzlich und 

 kommen im Ozean um, wie man aus dem 

 häufigen AnHiegen crmüdetur Vögel weit 

 draussen im Meere ersieht. 



Die Liebhaberei für die Küsteulinien ist 

 nicht einmal auf Zugvögel beschränkt, son- 

 dern auch Stand- und Strichvögel verbreiten 

 sich mehr entlang den Küsten als über Land. 



So finden wir mediterrane Formen sich an den 

 Küsten Westeuropas nördlich bis nach England 

 erstrecken: Emberiza cirlus bis in die Mitte 

 von England, Sylvia undata bis in den Süden 

 des letzteren Landes, die unterseits weisse Form 

 der Schleiereule durch Westfrankreich bis Kng- 

 land, die rotschnäblige Alpenkrähe desgleichen. 



Ebenso finden wir in Kleinafrika (den Atlas- 

 ländern) eine Anzahl von Tropenvögeln, die 

 sicher an der Küste heraufgewandert sind 

 und nicht etwa durch die Sahara, denn sie 

 kommen nicht in der Sali ara vor, sondern 

 meistens nur nördlich des Atlasgebirges, teil- 

 weise sind sie auf den nördlichen Küstenstrich 

 beschränkt: Asio capensis nur in Marokko 

 und dem allernördlichsten Algerien, Telepho- 

 nus senegallus (Subspecies cucullatus) und 

 Pycnonotus barbarus nur im allernördlichsten 

 Marokko, nördlichsten Algerien und Tunesien, 

 alle nur in äusserst geringem Grade von den 

 tropischen An genossen abweichend, Turtnr 

 senegalensis in den nördlichen, nicht aber in den 

 südlichen Oasen. Ebenso müssen die Hauben- 

 lerchen, welche Senegand)ien und Nigerien be- 

 wohnen sich von Kleinafrika aus nach Süden 

 der Küste entlang verbreitet haben, denn man 

 findet sie wohl am Rio de Oro, unter dem 

 Wendekreise des Krebses, an der Westküste 

 der Saliara, sie verschwinden aber, von Norden 

 aus gerechnet, schon nördlich von Ouargia 

 und fehlen in der mittleren Sahara. 



Ich liotïe später auf das fascinierende Thema 

 des Vogelzuges zurückzukommen und hoft"e,dass 

 ein sorgfältiges Studium der lokalen Subspecies 

 der Vögel in Verbindung mit den wertvol^n Be 

 ringungsversuchen fernere Beweif e für die oben 

 ausgesprochenen Theorien erbringen wird. Man 

 darffreilich nicht vergessen, dass die Vögel nicht 

 immer gleich und egal wie Maschinen und Uhr- 

 werke arbeiten, sondern dass Ausnahmen von 

 allen Regeln gelegentlich vorkommen dürften 



