187 



egyébkor. 2 léprigó a hegyi legelőn, egy 

 énekesrigó-fészek 5 tojással 6 méter magas- 

 ságban egy luczfenyőn. 



26-án semmi újság azonkívül, hogy a völgy- 

 torkolatban éneklő csicsőrkét láttam. A köz- 

 legelőn ismét egy lappantyú. 



27-én ismét a Kálvária-hegyen voltunk, a 

 környéknek madarakban leggazdagabb vidé- 

 kén. Szép, meleg, szélcsendes idő. A léprigó 

 erősen kotol, a barátkaposzáta mind gya- 

 koribb lesz, úgyszintén a curruca is. A nagy 

 kékesibolyás színű fadarázs (Xylopa violacea) 

 nagy számban rajzik. 



Délután kirándultunk kelet felé a hegyeken 

 át egy sziklavölgyig, mely a Dunába tor- 

 kollik. Orgonával és másféle bokrokkal benőtt 

 hegyoldalak, terjedelmes kavicsmezők, fölöttük 

 alacsony sziklafalak, melyekben évek óta 

 buhu fészkel. Egy ismerős úr tudja a fészket 

 és majd megmutatja. Útközben kb. 12 darabból 

 álló kckgalamb-csapat rebben fel, 1 egerész- 

 ölyv kering s a kis békászó sasnak {Aquila 

 pomarma) egy párja oly közel jön hozzánk, 

 hogy pompás keringéseik közben remekül 

 látjuk a világos fejet és a majdnem tiszta 

 fekete toUazatot; egy szótagú, éles kiáltásuk is 

 nagyban hozzájárul a táj élénkítéséhez. A vércse 

 itt meglepően ritka. Ma is csak egyet láttunk. 

 A bükkös szálerdő egy magas csúcsán énekel 

 a Muscicapa coliaris és szól a kakuk. Az erdő- 

 szélen látjuk az idei első két tövisszúró gébics 

 cf-et. Pintyfélék mint rendesen. Fent a Cracu 

 misaros-on, a domblánczolat gerinczén néhány 

 facsoport vegyül a bükkösbe. Itt egyszerre 

 csak egy élénkvörös madár repült fel előttem 

 a fára. Első pillanatban a süvöltőre gondol- 

 tam, mely az erdőőr állítása szerint fészkel 

 ezen a területen, de a lövés után a kereszt- 

 csőrűnek {Loxia curvirostra) egy pompás cf-je 

 és egyúttal ?-e, mely — bár egyikünk se 

 látta — szintén a lövés irányában ült, bukott 

 le a fáról. Alig hihető, hogy ezen a területen 

 keresztcsőrüek fészkeltek volna, de utóvégre 

 semmi sem lehetetlen; előfordulásuk ebben 

 az időben és ezen a területen valóban hal- 

 latlan dolog. Sármányok közül csak a czitrom- 

 sármány látható mindenütt, a hol tisztás vagy 



grasmücken, auch eine curruca singt, atrica- 

 pilla aber ist die häufigste, sie hat stark an 

 Zahl zugenommen. Ihr Gesang ist hier oft 

 höchst fremdartig. Weidenlaubsänger, Am- 

 seln, Nachtigallen, 1 Rotkehlchen me sonst. 

 Zwei Misteldrosseln auf der Hochweide, ein 

 Singdrosselnest mit 5 Eiern 6 m hoch auf 

 einer Kiefer gefunden. 



Der 26. bietet nichts Neues, nur dass ich 

 am Talausgang bei den Weinbergen einen 

 singenden Girlitz antreffe In den Hutweiden 

 wieder eine Nachtschwalbe. 



Am 27. wieder am Kalvarienberg, der vogel- 

 reichsten Gegend. Schön warm, still. Die Mis- 

 teldrossel sitzt sehr fest, die Mönchsgrasmücke 

 wird immer häufiger und auch die curruca 

 nimmt an Zahl zu. Die grosse blauviolette 

 Holzbiene (Xylopa violacea) schwärmt zahlreich . 



Nachmittags ein Ausflug über die Berge 

 ostwärts nach einem Felsental, das zur Donau 

 ausmündet. Hänge mit Flieder und anderem 

 Buschwerk l)estanden, grosse Schotterlehnen 

 und darüber kleine Felswände, worin seit 

 Jahren der Uhu horstet. Ein befreundeter 

 Herr weiss den Horst und will ihn uns heute 

 zeigen. Unterwegs braust eine Schar von ca. 

 12 Hohltauben auf, 1 Bussard kreist und ein 

 Pärchen des kleinen Schreiadlers {Aquila po- 

 marina) kommt uns so nahe, dass wir bei 

 den prächtigen Kreisflügen den hellen Kopf 

 und das fast schwarze Gefieder wundervoll 

 sehen können, auch der einsilbige helle Schrei 

 trägt sehr zur Belebung der Landschaft bei. 

 Der Turmfalk ist hier überraschend selten. 

 Auch heute kommt nur ein einziger zu Ge- 

 sicht. Im Buchenaltholz singt auf hohem 

 Wipfel ein Muscicapa coliaris und der Kukuk 

 ruft. Am Waldrand sind die ersten beiden c? 

 des rotrückigen Würgers eingetroffen. Finken- 

 vögel wie immer. Oben auf dem Cracu mi- 

 saros, dem Kamme des Hügelzuges, stehen 

 etliche Kieferngruppen im Buchwalde. Hier 

 fliegt plötzlich ein hochroter Vogel vor mir 

 auf den Baum. Den ersten Moment dachte 

 ich an den Gimpel, der nach Aussage eines 

 Hegers angeblich noch im Revier sein sollte, 

 aber der Schuss warf ein prächtiges o" des 

 Fichtenkreuzschnabels {Loxta curvirostra) he- 

 runter und zugleich ein ?, das keiner von 

 uns gesehen hatte und das doch gerade in 

 der Schusslinie gesessen hatte. Es ist kaum 

 glaublich, dass im Revier Kreuzschnäbel ge- 



24* 



