191 



czankó (T. littoreus) futkároznak a mocsár- 

 szélen, majd fütyülve továbbszállanak; mintha 

 a vöröslábú czankót is hallottam volna. Bille- 

 gető-csankó csak kevés akad a Dunaparton. 

 Nagy örömmel látunk egy pompás batlát 

 {Plegadis falcinellus), a mint leszáll a turjány 

 közepére. A fűzbokrokból 4 szürke- és 2 

 vörösgém száll fel. Estére 9 gólya vonul át 

 északnyugat felé. A galambfélék közül csak 

 egy kékgalamb mutatkozott s itt tanyázott 

 egy fogoly is. Miként már egy idő óta, ügy 

 ina is egy gyönyörii vén réti sas kutat végig 

 a szigeten, fészke bizonyára odaát van Szer- 

 biában. 2 kabasólyom s 1 vércse játszadoznak 

 a légben. Egy kuvik száll le egy erős tölgyről. 

 Egy kakuk szól, ügyszintén egy nagy fa- 

 kopáncs is ; legalább 2 — 3 búbosbanka is 

 fel-fel száll, mint valami tarka rongy. A gya- 

 kori homokomlásokban tömérdek a partifecske- 

 fészek, melyek körül mindenütt ott szálldosnak 

 a madarak is, mig rustica és urbica feltűnő 

 kevés van. A kis őrgébics (L. minor) mindig 

 ott található valamely bokor csúcsán. Dol- 

 mányos varjak és csókák nagyszámban kísérik 

 az itt szabadon járó sertéseket, 2 szarka 

 ugrándozik a bokrok között s végül 5 seregélyt 

 is látunk először és utoljára egész utam 

 folyamán. Az egyik lelőtt példány úgy látszik, 

 csak közönséges vulgaris. Házi veréb nincs, 

 (le kb. 20 mezei veréb tanyázik egy kunyhó 

 körül ; sármányok teljesen hiányoznak. Ba- 

 rázdabillegető természetesen elég akad. Az 

 egyik szántáson két parlagi pipis, melyek 

 tán itt fészkelnek. Társuk a búbospacsirta, 

 azonban csak egy példányban látható, míg 

 a mezei pacsirta gyakori. A legérdekesebb 

 azonban az, hogy újra itt találjuk a rövid- 

 ujjú pacsirtát. Legalább 5—6 drb futkároz 

 a niult évi tengeri-ugaron, már meglehetősen 

 vadak és széjjel szóródtak. Biztosra veszem, 

 hogj' ebben a sivatagban fészkeltek volna, 

 valószínűleg ugyancsak azok a példányok 

 voltak, melyeket nemrégiben a túlsó parton 

 láttunk. A nádi poszáták, melyek itt fészkelnek, 

 még nem jöttek meg. 



Május 1-én délután megint ott voltunk a 

 Moldovai- patak völgyében, mint 24-én. Kb. 



eine Schar heller Wasserläufer {T. littoreus) 

 tummeln sich am Sumpf und gehen rufend 

 weiter, auch glaube ich den ßotschenkel ge- 

 hört zu haben. Flussuferläufer nur wenige 

 am Ufer. Hocherfreut sehen wir einen präch- 

 tigen Sichler {Plegadis falcinellus) mitten im 

 Sumpf einfallen. Aus den Weidengebüschen 

 gehen 4 Grau- und 2 Purpurreiher hoch. 

 Abends ziehen auch 9 Störche nordwestwärts 

 überhin. Von Tauben sah man nur eine Hohl- 

 taube, auch ein Rebhuhn hatte hier Stand 

 genommen. Wie seit einiger Zeit schon, re- 

 viert auch heute ein herrlicher alter Seeadler 

 die Insel ab, der wohl drüben in Serbien 

 seinen Horst hat. 2 Baum- und 1 Turmfalke 

 spielen in der Luft. Ein Steinkäuzchen streicht 

 aus einer starken Weide ab. Ein Kukuk ruft 

 und ein grosser Buntspecht ; mindestens 2 — 3 

 Wiedehopfe flattern wie bunte Lappen auf 

 In deiv zahlreichen Sandabbrüchen stehen 

 unzählige Uferschwalbenlöcher und die Vögel 

 schwirren überall umher, während sich rustica 

 und urbica auffällig wenig zeigen. Ein Zwerg- 

 würger [L. minor) sitzt immer irgendwo auf 

 der Spitze eines Busches. Nebelkrähen und 

 Dohlen sind zahlreiche Begleiter der frei- 

 schweifenden Schweine, 2 Elstern huschen 

 im Gesträuch und endlich sehen wir einmal 

 5 Stare, die ersten und einzigen auf der 

 ganzen Reise. Einer wird erlegt, scheint aber 

 ein gewöhnlicher vidgaris zu sein. Haus- 

 spatzen fehlen hier, aber ca. 20 Feldspatzen 

 treiben sich bei einer Hütte umher ; Ammern 

 fehlen vollständig. Weisse Bachstelzen sind 

 natürlich genügend vorhanden. Auf einem 

 Acker laufen 2 Brachpieper, die möglicher- 

 weise hier brüten. Hire Kollegin, die Hauben- 

 lerche, wird aber nur in einem Exemplar 

 gesehen, während die Feldlerche häufig ist. 

 Das Interessanteste ist aber der Wiederfinden 

 der Kurzsehenlerchen. Mindestens 5 — 6 Stück 

 trippeln auf den alten Maisäckern umher, 

 schon ziemlich scheu und zerstreut. Ich glaube 

 ganz sicher annehmen zu dürfen, dass sie 

 hier auf dieser Wüste brüten wollten, wahr- 

 scheinlich handelte es sich hier auch um 

 dieselben Exemplare, die wir neulich an 

 Donauufer gegenüber beobachteten. Die Rohr- 

 sänger, die hier im Weidicht brüten, waren 

 noch nicht angekommen. 



Der Nachmittag des 1. Mai sah uns, wie 

 am 24., wieder im Kalkofen-Moldovitzabach- 



