900 



párkányon. Sok collurio à a réten, fent is, 

 néhány minor szintén. 8-án 2 holló, sok dol- 

 mányos varjii, 9-én 13 drb mindig együtt van, 

 talán már fiatalok? A szajkó itt gyakori, a 

 sárgarigó szórványos, az erdei pinty hasonló- 

 képpen. Hendhlviil érdekes jelenséy, hogy ily 

 szűken határolt területen 5 sármányfaj fordul 

 elő ■■ lent a réten miliaria, a lejtőkön sok a 

 citrinella, lent néhány cirlus, eia is egyesével, 

 öreg c? hortidátiát végül, bizonyára mint át- 

 vonulót, fent fedeztem fel egy dűlőúton. Ily 

 különböző, egyébként egymást helyettesítő 

 rokonfajok együttes előfordulása természet- 

 rajzi nevezetesség. Erdei pipist 2 ízben hal- 

 lottunk fent és a réten s 9-én bizonyára nem 

 tévedtem, mikor egy sárgabillegetőt hallottam, 

 a mint a hegyek I nem a völgy fölött elszállt. 

 Az erdei pacsirta éneke fent a hegyek között 

 alig szünetel. Czinegefélék közül csak egy 

 barátczinegét (sfaynatilis), két család még 

 nem régiben szárnyrakelt gyászos czinegét 

 (lugubris) néhány szénczinegét és őszapót 

 láttam ; utóbbiaknak jól kifejlődött szemöldök- 

 sávjuk volt. A poszáták közül a lejtőkön 

 néhány curruca. 8-án sok conununis, atrica- 

 pilla ellenben csak csekély számban volt jelen. 

 Csak ritkán szólt egy-egy csilp csalp, ellenben 

 egyetlen sihilator se, nem hogy fitisz. Néhány 

 feketerigó, az egyik erősen kotol fejmagas- 

 ságban egy gyalogúthoz oly közel, hogy az 

 ember súrolja a fészket hordó fácskát. 30 

 cm-nyire tőlem még nem mozdul. Mind a két 

 napon egy-egy léprigót is láttam. Egyetlen 

 hanggal se árulja el magát most ez a faj. 

 Azon a terjedelmes s/.iklatörzsökön, melyet 

 átkutattunk, legalább 2 pár kövi rigó tanyázik ; 

 táplálékukat mindig fent a mezőkön szerzik. 

 Eleinte cseppet se voltak vadak, úgy hogy 

 magam egy csodaszép c?-et lőttem. Lintia 

 pedig egy ?-t tudott elejteni. Különös, hogy 

 milyen kevéssé feltűnők mégis ezen rikító 

 színek. Éppen élességük és változatosságuk 

 következtében itt is előidézik a szomatolizist, 

 vagyis a kontúrvonalak eleuyésztését. Sajnos, 

 itt se hallottam az éneküket. Nagy örömünkre 

 itt egy harmadik pár Saxicola hispanicát 

 fedeztünk fel a sziklapárkány fölött lévő 

 mezőkön, a c? auritus typust mutat, a 9 fekete- 

 torkú. Vadak, mint mindig. Egy pár oenanthe 

 is fészkel a mezőkön, egy másik c?-et egy 

 lejtőn láttam, sőt úgy látszik, hogy — elég 

 különös — még egy rwieíra-pár is megtele- 



viele collurio d auf der Wiese, auch oben, 

 ein paar minor ebenso. Zwei Kolkraben am 

 8., Nebelkrähen zahlreich, am 9. sieht man 

 13 Stück immer beisammen, sind es schon 

 Junge ? Der Eichelhäher ist hier häufig, 

 der Pirol einzeln, der Buchfink desgleichen. 

 Äusserst interessant ist das Vorkommen von 

 5 Ammerarten auf engem Bezirk : unten in 

 der Wiese miliaria, an den Hängen : citrinella. 

 genug, cirlus in einzelnen Pärchen unten und 

 da einige ; hortulana schliesslich entdeckte 

 ich, sicher als Durchzügler, in einem alten c? 

 oben auf einem Feldweg. Solches Zusammen- 

 treffen verschiedener, sich sonst vertretender 

 verwandter Arten ist eine naturgeschichtliche 

 Merkwürdigkeit. Den liaumpieper hörten wir 

 in 2 Exemplaren oben und auf der Wiese, 

 ja eine Schafstelze glaube ich bestimmt am 

 9- über die Berge ! nicht im Tal, fliegend 

 gehört zu haben. Der Heidelerchelied setzt 

 oben auf den Bergen kaum aus. Von Meisen 

 sah ich nur 1 Sumpfmeise (stagnatilis) und 

 zwei Familien vor kurzem ausgeflogener Non- 

 nenmeisen (luguhris), einzelne Kohl- und 

 Schwanzmeisen, diese mit gut ausgeprägten 

 Superciliarstreif. Von Grasmücken an den 

 Hängen eine oder die andere curruca, am 8., 

 communis hier sehr gemein, atricapilla umge- 

 kehrt nur etliche. Nur selten ein Zilp-Zalp, 

 kein einziger sibilator, geschweige denn Fitis. 

 Amseln etliche, eine brütet überaus fest in 

 Kopfhöhe so nahe an einem Steig, dass man 

 das Brulbäumchen streift. 30 cm von Gesicht 

 rührt sie sich noch nicht. An beiden Tagen 

 auch je eine Misteldrossel gesehen. Kein Laut 

 verrät jetzt diese Art. An dem umfangreichen 

 von uns durchforschten Felsstock sind min- 

 destens 2 Paare Steindrosseln zu Hause, die 

 immer auf die Felder oben zur Äsung rücken. 

 Anfangs waren sie garnicht scheu, sodass 

 ich ein einzig schönes d und Lintia ein 9 

 erlegen konnte. Merkwürdig ist, wie wenig 

 auffällig doch die grellen Farben wirken. Eben 

 durch ihren scharfen Wechsel bewirken sie 

 auch hier die sogenannte Somatolyse (gleich 

 Konturenzerstörung). Auch hier konnte ich 

 leider wieder den Gesang nicht ausmachen. 

 Zu unserer grossen Freude entdeckten wir 

 hier ein drittes Paar Saxicola hispanica oben 

 an der Felskante auf den Feldern, das c? 

 zeigt den anritus-Typ, das 9 ist schwarz- 

 kehlig. Scheu sind sie wie immer. Auch ein 



