207 



mosa szigetén, Dél-Kínában és Hainaiiban 

 egész a Molukki-szigeteldg telel. Ha 5 igazi 

 taivanust ejtettelc volna el Magyarországon, 

 akkor minden tapasztalat, de meg a valószí- 

 nűség számítása szerint is tuczatjával meg 

 tiiczatjával akadna keletszibériai madár Ma- 

 gyarországon. Helgolandon, a hol az tényleg 

 igy is van, még egijellenegy biztos taivanus 

 se akadt, hanem a fentemlített állítólagos 

 taivanus sokkal természetesebb módon magya- 

 rázható, éppen úgy, a hogyan a magyar dara- 

 bok is könnyen és minden kényszer nélkül 

 magyarázhatók, minthogy Nyugat-Ázsiából, a 

 hol a campestris elterjedési határa van, már 

 elég madár fordult meg Magyarországon. De 

 van még egy másik, majdnem ugyanannyira 

 valószínű lehetőség : az, hogy a példány a 

 közönséges flava flava egy aberrácziója. 



Meg kell gondolni azt, hogy a sárgahüle- 

 getök oly madárcsoportot alkotnak, a hol igen 

 gyakoriak a kereszteződések s melyben a varia- 

 bilitás szerfölött nagy. A ki egyszer valami 

 határvidéken vagy egy erősen látogatott át- 

 vonulási állomáson — pl. Helgolandon — 

 tervszerűen gyűjtött egy sárga billegető soro- 

 zatot, az aztán nézhet! Az ember azt hiszi, 

 hogy kimozdul alatta a föld s az egész szép 

 rendszer az ördögé lesz. Mindenféle fajtájú és 

 irányú átmenet akad s a biztos meghatározás 

 sok esetben teljesen lehetetlen. Ez éppen a 

 különböző billegetőformáknak az elterjedés 

 határain történő kereszteződésének a követkéz 

 menye, a hol a vegyes párok közvetlenül meg 

 is figyelhetők. Láttam pl. M. ti. thunbergi-t 

 (borealis) H. flavával, M. alba lugubrist ulba 

 albával párosítva (párzásban vagy a fészek- 

 nél !). És másodszor a variabilitás ! Nézzen 

 meg valaki pl. egy helgolandi sorozat flava 

 thunbcrgit, fl. flavát vagy íl. rayit ! Hol kez- 

 dődik az egyik és hol végződik a másik ? 

 Oly madárnemnél, melynek sok földrajzi for- 

 mája van, az egyes formák variabilitása ren- 

 dcsen azokban az irányokban nyilvánul, a 

 mely irányok az egész nemben a földrajzi 

 formák kifejlődését és izoláezióját lehetővé tették. 

 Ennek a jelenségnek az egyik része az ata- 

 vizmus ismert fogalma alá tartozik, de csak 



nehmen, dass sich echte taivanus vom Baikal- 

 gebiet, ihrem ivestlíchsten Brutplatz, hierher 

 dreimal verirrt hätten, während sie doch nor- 

 nialerwei.se China durchzieht und in Formosa, 

 Süd China und Hainan bis zu den Molukken 

 überwintert. Würden fünf echte taivanus in 

 Ungarn erbeutet sein, so müsste man nach 

 allen Erfahrungen und allein schon nach der 

 Wahrscheinlichkeitsrechnung Dutzende und 

 Dutzende ostsibirischer Vögel in Ungarn gefun- 

 den haben. In Helgoland, wo das der Fall 

 ist, haben wir noch nicht einmal eine zweifel- 

 lose taivanus erhalten, sondern die oben er- 

 wähnte scheinbare taivanus lässt sich viel 

 natürliclier erklären, ebenso wie die ungari- 

 schen Stücke sehr leicht und völlig unge- 

 zwungen ihre Erklärung finden, deun aus dem 

 westlichen Asien, wo die campestris ihre Ver- 

 breitungsgrenze hat, sind ja bereits genug 

 Vögel in Ungarn vorgekommen. Es gibt aber 

 auch noch eine andere, fast ebenso wahr- 

 scheinliche Möglichkeit : die einer Aberration 

 der gewöhnlichen flava flava. 



Man bedenke, dass die Schafstelzen eine 

 Vogelgrujjpe sind, bei der mit am häufigsten 

 Bastardierungen vorkommen und dass ihre 

 Variabilität ausserordentlich gross ist. Wer 

 einmal in einem Grenzgebiet oder einer viel- 

 besuchten Durchzugsstation — z. B. Helgo- 

 land — eine Suite Schafstelzen planniässig 

 gesammelt hat, der kann hierbei etwas erleben! 

 Man glaubt den Boden zu verlieren und die 

 ganze schöne Schematisierung geht zum Teu- 

 fel. Übergänge aller Art und nach allen Seiten 

 gibt es und eine sichere Bestimmung ist bei 

 vielen Stücken einfach ausgeschlossen. Das 

 kommt eben von der sehr häufigen Bastar- 

 dierung an den Verbreitungsgrenzen der ver- 

 schiedenen Bachstelzenformen, wo man ja auch 

 die gemischten Paare direkt beobachten kann. 

 Ich sah z. B. M. fl. thunbergi (= borealis) mit 

 fl. flava, M. alba lugubris mit alba alba ge- 

 paart (in Kopida oder am Nest!). Und zwei- 

 tens die Variabilität! Man sehe sich z. B. eine 

 Helgoländer Serie flava thunbergi, fl. flava 

 und fl. rayi an. Wo fängt da nun die eine 

 an und hört die andere auf? Bei einer 

 Gattung, die viele geographische Formen bil- 

 det, äussert sich getvöhnlich auch die Varia 

 bilität der einzelnen Formen in denselben 

 Richtungen, die eben in der gesamten Gattung 

 die Herausbildung, Isolierung der geographi- 



