213 



Pótlék az „Egy mediterrán oázis 

 délkeleti Magyarország madárvilá- 

 gában" czímü tanulmányhoz. 



Irta : Lintia Dénes. 



Dr. Weigold Hugó tisztelt barátom, a kinek tár- 

 saságában alkalmam volt 1912 tavaszán remek 

 Dunavidékiiuket újra bejárni, utunk eredmé- 

 nyét találó vonásokkal leirta már. Én az ő 

 tanulmányához csatolt jelen rövid pótlékomban 

 csupán azon fontosabb megíigyeléseket és 

 adatokat kívánom közölni, a melyeket vizsgá- 

 lódásunk színterén Weigold barátom elutazása 

 után gyűjtöttem. Czélom egyrészt a meg- 

 figyelt fajok jegyzékének pótlása, másrészt 

 kiegészítése néhány Délmagyarországra nézve 

 fontosabb és ritkább madárfaj földrajzi el- 

 terjedési adatainak. 



Dr. Weigold H. jelentésében nincs még fel- 

 említve a: Merops apiaster L., Ardea ral- 

 loides Scop., Pisorhina scops (L.), Syrnium 

 uralense (Páll.). 



Merops apiastert a dunamenti agyagos 

 hegyeken találtam Báziás és Divics között 

 május 28-án. Csupán néhány pár jelent meg; 

 ugyanazon a helyen egyébként évek óta meg- 

 találtam. Tekintettel arra, hogy ott kevés 

 számban költ, csak egy példányt lőttem gyűj- 

 teményem számára, sajnos ez az egy nőstény 

 volt. 



Nagy számban költ a Merops apiaster évente 

 a deliblati homoksivatagon. Az elejtettem 

 nőstény petevezetékében egy már érett tojást 

 találtam. 



Ardea ralloidest egyetlen példányban első 

 ízben a moldvai szigeten találtam május 16-án ; 

 május 20-án ugyanott 2 drbot találtam. Nem 

 hinném, hogy ott költött is volna, bár köl- 

 tésre bőséges alkalma van, mert a 8000 kat. 

 hold területű szigetnek legnagyobb része még 

 mindig víz alatt állott. A nem költésnek oka 

 az lehet, hogy ott néhány Ardetta minután 

 kívül semmi más génifaj nem költ. 



PisorJiina scops-ot egyet láttam egy szem- 

 pillantásra máj. 22-én Újmoldova határán kívül 



Nachtrag zu dem Berichte: „Eine 



mediterrane Oase in der Vogelwelt 



Südostungarns". 



Von DioNYsiüs Lintia. 



Mein verehrter Freund Dr. H. Weigold, in 

 dessen Gesellschaft ich Gelegenheit hatte im 

 Frühjahre 1912 unsere schöne Donaugegend 

 abermals zu durchsuchen, hat bereits den 

 Verlauf und die wissenschaftlichen Ergeb- 

 nisse unserer Reise mit treffenden Worten 

 geschildert. Ich möchte nun noch kurz als 

 eine kleine Ergänzung des obervFähnten Be- 

 richtes, nur jene wichtigeren Beobachtungen 

 uud Daten mitteilen, die ich nach Abreise 

 meines Freundes, in unserem Forschungs- 

 gebiete machen konnte, einesteils als Ergän- 

 zung der Liste der beobachteten Arten, andern- 

 teils wegen des damit verbundenen Interesses 

 der geographischen Verbreitung einiger für 

 Südungarn wichtigeren und selteneren Vogel- 

 arten. 



Als in jenem Bericht noch nicht beobach- 

 tete Arten sind noch nachzutragen: Merops 

 apiaster L., Ardea ralloides Scop., Pisorhina 

 scops (L.), Syrniura uralense (Pall.). 



Merops apiaster traf ich auf den lehmigen 

 Bergen längs der Donau, zwischen Báziás 

 und Divics, am 28. Mai. Es sind nur wenige 

 Paare dagewesen, die ich übrigens seit 

 mehreren Jahren dortselbst beobachtete. Mit 

 Rücksicht auf die geringe Zahl der hier brü- 

 tenden Vögel, schoss ich nur ein Exemplar 

 für meine Sammlung und dies war leider ein ?. 



Die Mehrzahl dieser Vögel brütet alljähr- 

 lich auf der grossen Sandwüste „Deliblat". 

 Mein erlegtes ? hatte ein schon legereifes Ei 

 in Oviduct. 



Ardea ralloides begegnete ich zum ersten- 

 mal auf der „Moldovaer Insel" am 16. Mai 

 und zwar einem einzigen Stück; am 20. Mai 

 traf ich ebendaselbst 2 Stück. Dass sie dort 

 gebrütet hätten, will ich nicht glauben, trotz- 

 dem es zum'Brüten viel Gelegenheit gegeben 

 hätte, zumal der grösste Teil der ca. 8000 

 Kat. -Joch grossen Insel noch immer unter 

 Wasser stand. Die Ursache mag sein, dass 

 dort ausser einigen Ardetta minuta keine 

 anderen Reiher brüten. 



Pisorhina scojjs flog mir 1 Stück! am 22. Mai 

 in dem Obstgarten meines Schwiegervaters 



