214 



apósom íi^yümölcsösében. Sokai«; nem jutoltam 

 nyomára s nem is fektettem rá nagyobb súlyt. 

 Néhány hét múlva megtudtam, hogy egy munkás 

 egy ^nagyon kicsiny fíileshaglyot'^ emelt ki 

 5 fiókájával egyetemben egy faotluból s azokat 

 egy csomag dohányért eladta. Az öreget meg 

 is találtam a vevőnél, pelyhes liókái azonban 

 sajnos éhenpusztultak. Semmi kérésre sem 

 tudtam a madarat megszerezni. Később, a 

 mikor a munkást kérdőre vontuk, kitűnt, hogy 

 a füleskuvik- család abból a gyümölcsösből 

 való, a hol először láttam. í^észkük egy 

 körtefa üregében volt, mintegy 2V2 m magas- 

 ságban. 



A Syrnium uralense a pótlólag inegfigyelt 

 fajok között kétségtelenül a legfontosabb. 

 Május 23 án kora reggeli kirándulásomon, a 

 hegyek közt jókora utat magam mögött hagyva 

 Padina Matej felé fordultam s ekkor vettem 

 észre egy nagy, hamuszürke, általam régismert 

 baglyot, az uráli baglyot. Villámgyorsan 

 siettem utána árkon-bokron keresztül, hogy 

 mindenáron megkapjam vagy legalább is tar- 

 tózkodási helyét közelebbről felfedezzem. Közel 

 2 óráig tartott a kétségbeesett hajsza, a vág- 

 tatás és csúszás a borzalmas talajon, míg 

 végre holtfáradtan összeestem. Az uralibaglyot 

 nem tudtam tovább követni és úgy látszott, 

 hogv örökre eltűnt szemeim elől. 



Jó ideig lihegve pihentem s ezalatt eszembe 

 jutott, hogy jó volna visszatérni arra a helyre, 

 a hol a baglyot megpillantottam, hogy ott 

 egy kis razziát tartsak. Némileg magamhoz 

 térve, de bosszankodva vissza is tértem. Fel- 

 adtam már a reményt, hogy a baglyot még 

 aznap megtaláljam és tényleg nem is találtam. 



Régebbi megfigyeléseimből (1. Természet- 

 tudományi Füzetek, 2 — 3 füzet, p. 97 — 100. 

 Temesvár 1904 ; ibidem 1 füz., p. 24 — 25. 

 Temesvár 1905 ; Aquila 1906, p. 222. stb.) 

 arra következtettem, hogy ha a bagoly itt 



ausserhalb des Ortes Ujmoldova auf einen 

 Moment auf. Doch konnte ich sie nicht 

 gleich wieder finden, nahm jedoch keine 

 besondere Notiz davon. Erst nach einigen 

 Wochen erfuhr ich, dass ein Arbeiter eine 

 „sehr kleine Ohreule" samt 5 Jungen aus 

 einer Baumhöhle ausgehoben und für ein 

 Päckchen Tabak weiter verkauft hatte. Den 

 alten Vogel fand ich richtig bei dem betref- 

 fenden Mann, leider waren aber die Dunen- 

 Jungen vor Hunger elend zugrunde gegan- 

 gen; trotz langen Bittens konnte ich den 

 Vogel nicht erwerben. Später als man den 

 Arbeiter zur Verantwortung zog, stellte es 

 sich heraus, dass die Zwergohreulenfamilie 

 aus dem Obstgarten stammte, wo ich sie das 

 erstemal beobachtet hatte. Das Nest stand in 

 der Höhle eines Birnbaumes ca. 2V.j Meterhoch. 



Syrnium uralense ist entschieden die wich- 

 tigste unter den nachträglich beobachteten 

 Arten. Als ich am 23. Mai zeitlich morgens 

 mich gegen Padina Matej zu wendete und in 

 den Bergen bereits ein gutes Stück Weg 

 hinter mir hatte, bemerkte ich auf meinem 

 langsamen, stillen Pürschgange plötzlich einen 

 mir altbekannten „Landsmann", eine grosse 

 aschgrau gefärbte Eule, die Uraleule. Blitz- 

 schnell raste ich über Stock und Stein der 

 eräugten Eule nach, um sie auf alle Fälle 

 zu bekommen oder doch wenigstens ihren 

 näheren Aufenthalt zu entdecken. Fast 2 

 Stunden dauerte dieses verzweifelte Jagen, 

 Rasen und Kriechen in dem schauderhaften 

 Terrain, bis ich total erschöpft zu Boden 

 sank. Die Eule konnte ich nicht mehr ver- 

 folgen und sie schien mir für ewig verschwun- 

 den zu sein. 



Als ich da eine gute Weile mit bebender 

 Brust nach Atem rang, fasste ich den Gedan- 

 ken, zu jener Stelle zurückzugehen, wo ich 

 den Vogel hatte abstreichen sehen, um dort 

 ein wenig „Razzia" zu halten. Ein wenig 

 erholt, aber ziemlich missgestimmt ging ich 

 zurück. Die Hoffnung, mit dem Vogel am 

 selben Tage nochmals zusammentreffen zu 

 können, hatte ich gänzlich aufgegeben und 

 in der Tat war es auch so. 



Nach meinen früheren Beobachtungen und 

 Erfahrungen (siehe „Természettudományi Fü- 

 zetek" Heft 2—3, Pag. 97—100, Temesvár 

 1904; „Ibidem" Heft ], Pag. 24—25, Temes- 

 vár 1905; „Aquila" 1906, Pag. 222, etc.) 



