216 



élénkek voltak ugyan, de mégsem oly vadak, 

 mint máskor. 



Alig félórányi idő alatt találtam is 2 hímet 

 és 1 nőstényt. Mivel gyűjteményeinben csak 

 egy éppen erősen vedlő és rossz hím példá- 

 nyom volt 1909 július havából, lelőttem egy 

 párt. A nőstény petevezetékében csaknem 

 teljesen kifejlődött tojást találtam. 



A mikor május 28-án a báziási utat tettem 

 meg, Báziás és Divics között újra láttam 

 3 — 4 párt. a melyek közül egy öreg hímet 

 lelőttem. Egy párocska fészkét közvetlenül az 

 útszélre, a védőfal nyilasaiba rakta; a hím, 

 valahányszor arra mentem, a távirósodro- 

 nyokou ült. 



Közel ehhez a helyhez, a Lokva-hegy- 

 ségben sikerült megtalálnom a réti sas és egy 

 uhu pár fészkeit; mindkettőben 2 — 2 már 

 meglehetősen anyányi fiókát láttam és kísérőm 

 segítségével nagy fáradsággal ugyan, de sze- 

 rencsésen és hibátlanul le is szedtem. 



A réti sas fészke egy 29V2 m magas bükkfán 

 volt; átmérője meghaladta az egy métert. 

 Az uhu fészke a talaj fölött néhány méter 

 magasan egy sziklaoduban volt. A fiókák 

 gyűjteményemben vannak, a hol jó ápolás 

 alatt pompásan fejlődnek. 



A taivanushoz hasonló sárgahillegeiö színe- 

 zete a következő : a homlok a szemzúg első 

 széléig egy gondolattal világosabb hamu- 

 szürke, mint a typikus Motacilla flava flava ; 

 ettől kezdve határozottan zöld, mint a madár 

 háta. A fejtető nem mondható szürkének, 

 mert ha a fej és nyaktáj tollait úgy lehetett 

 volna rendezni, mint azok az élő madáron 

 vannak, úgy legfeljebb sejthetők, hogy az 

 alsó rész, vagyis a tollak alapja hamuszürke; 

 ugyanez az eset áll fenn a hát tollainál is. 

 A meglehetősen széles superciliaris sáv a 

 mellső és hátsó részen ugyanoly sárga, mint 

 a mellrész, a szem fölött egy árnyalattal vilá- 

 gosabb. Az altest sárga színe sokkal inten- 

 zivebben sárga, mint az én másik typ. flava 

 flava példányaimon. 



seilen wie sonst. In kaum einer V3 Stunde 

 entdeckte ich 2 à und 1 ?. Da ich in meiner 

 Sammlung nur ein stark mauserndes und 

 schlechtes â von 1909 (vom Juli) habe, so 

 entschloss ich mich, ein Paar für mich zu 

 schiessen, und das gelang mir aucii. Das $ 

 hatte fast vollkommen ausgebildete Eier im 

 Eileiter. 



Als ich am 28. Mai die Tour nach Báziás 

 machte, bemerkte ich abermals zvrischen 

 Báziás und Divics 3 bis 4 Paare, VFOvon ich 

 ein sehr schönes adultes cf erlegte. Ein 

 Pärchen iiatte sein Nest unmittelbar neben 

 der Strasse in den Löchern der Schutzmauer 

 angebracht; das â sass, so oft ich vorbei- 

 ging, immer auf den Telegrafendrähten und 

 war schon von weitem bemerkbar. 



Nicht weit davon im „Lokvagebirge" gelang 

 es mir die Horste eines Seeadlers und eines 

 Uhupaares zu ent<lecken; beide besassen je 

 zwei schon ziemlich herangewachsene Junge, 

 die ich mit Hilfe meines Begleiters nach 

 schwerer Mühe glücklich und tadellos herunter- 

 schaifte. 



Der Horst des Albicilla stand auf einer 

 297-3 Meter hohen Rotbuche und hatte einen 

 Durchmesser weit über 1 Meter; der des 

 Uhus war in einer Felsnische einige Meter 

 vom Boden. Alle Jungen befinden sich in 

 meinem Besitze, wo sie bei guter Pflege und 

 behaglicher Unterkunft prachtvoll gedeihen. 



Die taivanusähnliche Schafstelze ist wie 

 folgt gefärbt: Stirn bis etwa zu dem vorderen 

 Rande des Augenlides einen Gedanken lichter 

 aschgrau als bei der typischen M. flava flava, 

 von da an ausgesprochen grün wie der Rücken 

 des Vogels. Grau kann man den Oberkopf 

 nicht nennen, denn, wenn man die Federn 

 der Kopf und Nackenpartie so hätte ordnen 

 können, wie sie der Vogel im Leben trägt, 

 so hätte man nur höchstens ahnen können, 

 dass die untere Partie, d. h. die Basis der 

 Federn aschgrau ist, gerade wie dies bei 

 den Federn des Rückens der Fall ist. In 

 Verhältnis zu der Struktur der Federn tritt 

 die grüne Farbe genügend markant hervor. 

 Der ziemlich breite Superciliarstreif ist auf 

 dem vorderen und rückwärtigen Teil gerade 

 so gelb wie die Brnstseite, über dem Auge 

 eine Nuance lichter. Die gelbe Farbe des 

 Unterkörpers ist viel intensiver gelb als bei 

 meinen anderen typ. flava flava-Exeinplaren. 



