218 



Néhány megjegyzés Hegyfoky észre- 

 vételére «Hogyan kell a madárvonu- 

 lást ,exakt' módon tanulmányozni.» 



írta : Dr. Weigüld H. 

 Kir. Biológiai Állomás. Helgoland. 



Bár se időm, se kedvem a behatóbb válaszra 

 s bár ilyent szükségesnek se tartok, mégis 

 meg kell adnom a legszükségesebb felvilágo- 

 sításokat és magyarázatokat némely téves 

 vagy egyenesen hibás felfogásról és tárgya- 

 lásról, az „Aquila" magyar olvasóinak tájé- 

 koztatása czéljából, a kik közvetlenül nem 

 ismerik munkáimat. 



Hegyfoky' hangsúlyozza, hogy Magyarország 

 a megfigyelések terén már régóta ugyanoda 

 törekszik, mint a madárfigyelő- állomások. 

 Ezt én tudtam és sehol se vontam kétségbe. 

 Ha kttlön ki akartam volna emelni, akkor az 

 összes többi elődöt is fel kellett volna sorol- 

 nom s akkor rövidke, czéljában tisztára 

 programmot nyújtó értekezésemből hosszú, a 

 történeti fejlődésre visszatekintő munka lett 

 volna. Ennek daczára még saját elveimet is 

 megszegtem és több izben is nagyon dicsé- 

 rőleg emlékeztem meg a m. kir. Ornith. Köz- 

 pont működéséről. Sohase hittem és másokkal 

 se akartam elhitetni azt, hogy minden pro- 

 pozíczióm új lett volna. Kizárólag csak az 

 volt a czélom, hogy az összes szükséges 

 követelményeket rövid programm alakjában 

 összeállítsam. 



H. kétségbevonja azt az állítólagos néze- 

 temet, hogy a szárazföldek belsejében az ott 

 fészkelő fajokról nem lehet átvonulási tüne- 

 teket észlelni, megfeledkezik azonban arról, 

 hogy mindig élesen megkülönböztettem a 

 letelepülési folyamat kutatását — a mely nagyon 

 is lehetséges — , a madárállomány megnöve- 

 kedését és megfogyását — a mi szintén és 

 éppen olyan exakte lehetséges — és végül 

 a tulajdonképpeni vonulás éles megállapítá- 

 sát, ezt azután próbálja megcsinálni valaki 

 a szárazföld belsejében fészkelő fajoknál. 



' Németországban a tudományos vitákban nem 

 szokásos az „úr" és czim folytonos alkalmazása ; 

 ha azt mégis megteszi valaki, úgy annak szándékosan 

 sértő mellékize van. Részemről azonban tisztára csak 

 a tudomány javára óhajtom folytatni a vitát. 



Einige Bemerkungen zu Hegyfokys 

 «Wie der Vogelzug ,exakt' zu er- 

 forschen wäre». 



Von DR. H. Weigold, 

 Kgl. Biologische Anstalt, Helgoland. 



Obgleich ich weder Zeit noch Lust zu 

 einer eingehenden Erwiderung habe, noch 

 auch eine solche für nötig erachte, so muss 

 ich doch für die ungarischen Leser der 

 „Aquila", die meine Arbeiten nicht aus eige- 

 ner Lektüre kennen, einige der notwendigsten 

 Erklärungen und Berichtigungen irrtümlicher 

 oder direkt falscher Aufi'assungen und Dar- 

 stellungen geben. 



Hegypoky ' betont, dass man in Ungarn 

 schon lange auf eine Beobachtungstätigkeit 

 hinzielt, die der der Vogelwarten analog ist. 

 Das habe ich gewusst und nirgends bestritten. 

 Hätte ich es ausdrücklich betonen wollen, so 

 hätte ich auch alle möglichen anderen Vor- 

 gänger erwähnen müssen und die ihrer Be- 

 stimmung nach kurze rein programmatische 

 Arbeit wäre zu einer langen retrospektiv- 

 historischen geworden. Trotzdem habe ich 

 sogar mein eigenes Prinzip durchbrochen und 

 die Arbeit der Kgl. Ungarisciien Ornitholo- 

 gischen Zentrale mehrfach rühmend erwähnt. 

 Dass meine Vorschläge alle neu wären, ist 

 mir nie eingefallen zu glauben und glaubhaft 

 machen zu wollen. Ich wollte ausschliesslich 

 alle notwendigen Forderungen in Form eines 

 Programms zusammenstellen, weiter nichts. 



H. bestreitet meine angebliche Meinung, 

 dass im Binnenlande keine Zugsbeobachtun- 

 gen an brütenden Arten möglich seien, ver- 

 gisst aber, dass ich immer scharf unterschied 

 zwischen Besiedelungsforschung — die ist 

 sehr gut möglich — , Beobachtung des Auf 

 und Ab des Vogelbestandes — die ist ebenso 

 gut und exakt möglich — und schliesslich 

 der scharfen Herausschälung des wirklichen 

 Zuges, — und das soll mir mal jemand im 

 Binnenlande an brütenden Arten vormachen. 

 Dazu müsste er schon seine Brutvögel mar- 



' In Deutschland ist es in wissenschaftlichen 

 Erörterungen nicht üblich, fortwährend das Prädikat 

 „Herr" und den Titel zu gebrauchen ; wird das doch 

 getan, so hat es einen gehässigen beabsichtigten Bei- 

 geschmack. Ich will die Diskussion aber ausschliess- 

 lich zum Nutzen der Wissenschaft führen. 



