220 



ságot, hogy az anyagot átnézné, vagy a ki 

 elvből mindent tagad. A tijbb oldalra terjedő 

 szövegek átfutása semmiképpen se nyújthat 

 tiszta fogalmakat, a grafikai kép megtekintése 

 azonban igen. 



A niadárvonulásnak a meteorológiával való 

 s a részletekbe menő összehasonlitása bor- 

 zasztó fáradságos munkát igényel, de nem 

 a grafikai módszer következtében, a hogyan 

 azt H. állítja, hanem annale daczára, mert 

 nagyon megkönnyíti a munkát, de még így 

 is ,oly hatalmas munkát igényel, melylyel 

 eddigelé magam se tudtam megbirkózni". 



H. továbbá azt kifogásolja, hogy a külön- 

 böző fajok diagrammjai nincsenek egységes 

 mértékegység szerint megadva, a mi persze 

 az egyes fajok különböző gyakorisága követ- 

 keztében gyakorlatilag nem egészen keresztül- 

 vihető. Egyébként a harmailik évi jelentésem- 

 ben, a hol ez az egész dolog elsőizben követ- 

 kezetesen keresztül van vive, a mely azonban 

 valószínűleg csak Hegyfoky bírálata után 

 jelent meg,' majdnem kizárólagosan egységes 

 mértékrendszer van alkalmazva és csak ritkább 

 esetekben, három ízben használtam részben 

 megváltoztatott mértékegységeket. A dia- 

 grammok legelsősorban arra valók, hogy 

 összehasonlítás czéljából relative megmutassák 

 valamely faj vonulásának a lefolyását ; hogy 

 mennyi az átvonuló példányok absolut meny- 

 nyisége, azt a diagrammban jelezni se kellene, 

 mert ehhez elégséges egy tekintet a mérték- 

 egységtől balra álló számokon. Kényelmesség 

 okából azonban a III. évi jelentés hat gra- 

 fikai tábláján még ez is felesleges, tehát H. 

 kifogásának már előre is eleget tettem. Ez 

 a grafikai módszer tehát igen is alkalmas, 

 mások ítélete alapján kiválóan alkalmas arra, 

 „hogy a viszonyokat sokkal világosabban 

 szemléltesse, mint a hogyan az a számok 

 segélyével lehetséges." 



Hogy mit akar kifejezni H. avval a mon- 

 dattal : „különben a madarak száma is nagyon 

 ingadozó", azt nem értem. Maga a tény nem 

 más, mint a tulaj donJcépjjeni, a tisztán kifeje- 

 zésre jutó vonulás jellege, a melyet a száraz- 

 föld belsejében többnyire nem lehet észlelni 

 s a melyet H. a maga tapasztalatában tán 

 még sohase látott, a mint az egész értekezé- 



' Én az 1912-es Aquilát csak 1913-ban kaptam meg. 



zipiell alles bestreitet. Das blosse Überfliegen 

 kann unmöglich klare ßegrifie vermitteln bei 

 seitenlangen textlichen Listen, wohl aber bei 

 dem graphischen Bilde. 



Bei der Bearbeitung des Detailzuges im 

 Vergleich zur Meteorologie ist ein ungeheuer 

 mühsames Studium nötig, aber nicht infolge 

 der graphischen Methode, wie es H. hinstellt, 

 sondern trotz ihrer, denn sie erleichtert die 

 Arbeit sehr, es bleibt aber auch so noch „eine 

 ganz gewaltige Arbeit", die „auch ich bisher 

 nicht bewältigen konnte". 



H. moniert weiter, dass die Diagramme der 

 verschiedenen Arten nicht nach einheitliclien 

 Massen gegeben wurden, was natürlich infolge 

 der verschiedenen Häufigkeit der Arten nicht 

 ganz praktisch durchzuführen ist. Übrigens 

 ist in dem dritten Jahresbericht, wo die ganze 

 Geschichte zum ersten Male durchgeführt wor- 

 den ist und der ja wohl leider erst nach dem 

 Drucke vom Hegyfoky's Kritik erschien,' fast 

 durchweg ein Eiuheitsmasstab durchgeführt, 

 ausserdem treten noch drei andere teilweise 

 modifizierte Masstäbe in seltenen Fällen auf. 

 Es handelt eich bei den Einzeldiagrammen 

 in allererster Linie um das Bild und den 

 Vergleich relativen Zugsverlaufes der Arten ; 

 der Vergleich der absoluten Mengen der Vögel 

 brauchte eigentlich in diesen Diagrammen 

 garnicht direkt ausgedrückt werden, da dazu 

 nur ein Blick auf die Zahlen des Masstabes 

 links geworfen zu werden braucht. Aber um 

 der Bequemlichkeit willen ist auch das in 

 fast allen Fällen jener sechs graphischen 

 Tafeln des 3. Jahresberichtes unnötig gemacht 

 und damit H. 's Ausstellung schon zuvorgekom- 

 men worden. Solche graphische Darstellungen 

 sind also jetzt sehr wohl und nach dem Urteil 

 anderer sogar ganz ausserordentlich „geeignet 

 die Verhältnisse klarer als durch Zahlen dar- 

 zustellen". 



Was H. mit dem Satz „Übrigens ist auch 

 die Anzahl der Vögel sehr schwankend an- 

 gegeben" sagen will, verstehe ich nicht. Die 

 Tatsache selbst ist eben der Charakter des 

 „eigentlichen", rein zum Ausdruck kommen- 

 den Zuges, den man im Binnenlande meistens 

 nicht erhalten kann und den H. wohl nie aus 

 eigener Anschauung gesehen hat, was aus 



' Ich bekam die „Aquila" 1912 erst im Jahre 

 1913 in die Hand. 



