222 



mindig nein értem. Ez a részlet nálam így 

 hangzik: „Már most megfordítva a 3. ábra 

 azt mutatja, mily meglepően egyforma lehet 

 két különböző faj vonulásának a lefolyása 

 ugyanabban a vonulási időszakban. Különösen 

 látható ez két, belső tényezőktől hajtott faj- 

 nál (az erdei pipis, Anthus triviális és kerti 

 sármány, Emberiza hortulana), a mely csodá- 

 latos pontossággal mindig együtt vonul. Mily 

 nehéz ennek a viselkedésnek a szövegből 

 vagy táblázatokból való kiolvasása s milyen 

 egyszerre kitűnik ez az összefüggés a dia- 

 grammból!" Evvel a példával azt akartam 

 bemutatni, hogy milyen könnyen és feltűnően 

 szemlélteti a grafikai módszer azt, vájjon két 

 faj felvonulása egyező vagy különböző. Éven- 

 kint a sajátságos vonulási jelleg megmagya- 

 rázása czéljából, mely a diagramm szerint oly 

 feltűnő ellentélben áll más fajok vonulási jel- 

 legével (pl. a dolmányos varjúéval az 5- 

 ábrán) mellesleg még azt is megemlítettem, 

 hogy a két említett fajt a vonulások alkal- 

 mával főleg belső tényezők vezérlik. Az én 

 tiszta és félre nem érthető tárgyalásomból 

 ily értelmetlen okoskodást kiolvasni valóságos 

 művészet. Szavaimnak ily kiforgatása után 

 H.-nak megvolt minden oka arra, hogy írhassa: 

 „ez kissé furcsán hangzik". Nagyon furcsán] 

 nekem is azt kell rá mondanom. 



H.-nak a következő bekezdésbe vezető köz- 

 benső megjegyzéseinek tárgyalása oldalakat 

 töltene meg s ezért el is hagyom. 



A mikor H. a továbbiakban azt is kifogá- 

 solja, hogy azokon a táblákon, melyek a 

 madárvonulás és időjárás összehasonlítására 

 valók, az összefüggés egyszer-másszor nem 

 látható egész tisztán, úgy ebben sajnos igaza 

 van. III. évi jelentésemnek egyik diagrammja 

 azonban mégis csak tömérdek adatot tnr- 

 talmaz, melyek szövegként nyomatva sok-sok 

 oldalt töltenének meg és mégse lehetne át- 

 tekinteni őket. A diagramm alapján már most 

 csak rá kell mutatni bizonyos összefüggé- 

 sekre, de részleteiket már nem kell széltében 

 hosszában tárgyalni. 



H. továbbra azt is kifogásolja, hogy az 

 1. számú grafikonban a nyilak azon hely felé 

 mutatnak, a honnan a szél fujt ; kifogásolja 

 azért, mert ez ellenkezik a szokásos mód- 

 szerrel. Az ábra alapján tehát az ember nem 



in meiner Arbeit immer und immer wieder 

 gelesen, um zu verstehen, wie H. diese komi- 

 sche Sache herauslesen konnte, aber ich kann 

 es mir auch jetzt noch nicht erklären. Der 

 Passus heisst bei mir: „Umgekehrt zeigt uns 

 Fig. 3, wie verblüffend gleich der Zug zweier 

 verschiedener Arten in der gleichen Zugzeit 

 verlaufen kann. Es sind hauptsäcldich zwei 

 von inneren Faktoren getriebene Arten (Baum- 

 pieper, Anthus triviális und Gartenammer, Em- 

 beriza hortulana), die mit wunderbarer Genauig- 

 keit immer mit einander ziehen. Wie schwer ist 

 ein solches Verhalten aus den Textlisten oder 

 aus den Tabellen herauszulesen, wie augen- 

 blicklich erhält man dagegen den Zusammen- 

 hang im Diagramme!" Es sollte also an dem 

 Beispiele gezeigt werden, wie leicht und auf 

 fällig die graphische Methode erkennen lässt,ob 

 zwei Arten sich beim Zuge gleich'oder verschie- 

 den verhalten. Dabei wurde zur Erklärung des 

 eigenartigen Zugscharakters, der aus dem Dia- 

 gramm so augenscheinlich wird im Gegen- 

 satz zu dem Charakter anderer Arten (z. B. 

 der Nebelkrähe Fig. 5), nebenbei erwähnt, 

 dass die beiden betrefifenden Arten auf dem 

 Zuge hauptsächlich von inneren Faktoren 

 getrieben würden. Aus meiner klaren und 

 unzweideutigen Darstellung eine solche un- 

 sinnige Kausalität herauszulesen, ist ein Kunst- 

 stück. H. hatte nach dieser Verdrehung mei- 

 ner Worte allerdings allen Grund zu schrei- 

 ben : „das klingt etwas sonderbar". Sehr son- 

 derbar ! muss auch ich sagen. 



Auf die Zwischenbemerkungen H.'s zu dem 

 nächsten Abschnitte einzugehen, würde Seiten 

 füllen, ich unterlasse es daher. 



Wenn H. weiter tadelt, dass auf den Tafeln, 

 die die Vogelzugskurven mit dem Wetter- 

 diagrammen vergleichend darstellen, die Zu- 

 sammenhänge mitunter nicht besonders deut- 

 lich werden, so hat er leider recht, immerhin 

 gibt das eine Diagramm im 3- Jahresbericht 

 eine ungeheure Masse von Daten an, die als 

 Text gedruckt viele, viele Seiten füllen wür- 

 den, und er.*t recht nicht übersichtlich wären. 

 Unter Zuhilfenahme des Diagramms ist es 

 nur mehr nötig, auf Zusammenhänge hinzu- 

 weisen, deren Einzelheiten man nicht mehr 

 lang und breit zu erzählen braucht. 



H. tadelt weiter, dass in dem Graphiken 

 Fig. 1 die Pfeile auf den Ort hinweisen, woher 

 der Wind kam, weil das dem üblichen Schema 



