229 



is megoldhatnók, de ő ezt az utat helytele- 

 níti, de sajnos megfeledkezik arról, hogy más 

 utat mutasson. Hogy az a felfogás : a legtöbb 

 madár a tengeren át, hacsak lehetséges, köze- 

 lítőleg hátszéllel vonul, csak feltevés, tán 

 csak addig lesz igaz, a míg el nem készültem 

 GATKÉnek évek hosszú során át Helgolandou 

 végzett megfigyeléseinek s az én észleleteimnek 

 összeállításával {az én meggyőződésem szerint 

 már most is több, mint hypothézis), de addig 

 is okvetlenül szükségünk vau munkahyjm- 

 thézisekre. H. még sohase hallott a munka- 

 hypothézisekről, nem tudja talán, hogy a ter- 

 mészettudományi ismeret terén úgyszólván 

 minden haladásunkat a munka hypothéziseknek 

 köszönhetjük? ! 



De bár keresse H. a szocziáldemokráczia 

 módjára az ő erejét nyugodtan mindazoknak 

 a propoziczióknak az elvi tagadásában, a 

 melyek a madárvonulási kutatás elöbbre- 

 vitelére szolgálnak, más emberek szerencsére 

 másként gondolkodnak s vannak férfiak kö- 

 zöttük, kiknek neve igen súlyosan esik a 

 latba. Ez megőrzi számomra a kedvet és 

 örömöt a további munkához. Qui vivra, verra! 



Befejezésül pedig H. urat tisztelettel és 

 sürgősen kérem, töltsön el egyszer egy vagy 

 két hónapot az őszi vonulás alatt Helgolandnn, 

 hogy a madárvártákra vonatkozó jövendő 

 bírálatai ne álljanak oly rikító ellentétben az 

 élő valósággal. 



Dr. Weiqold Hugó úr fent közölt fejtegeté- 

 seire a következő megjegyzéseim vannak : 

 kritikámat objektiv modorban, tudományosan 

 megindokoltam és elkerültem azt, hogy az 

 érzékenységet érintsem. Nyugodtan és határo- 

 zottan kijelentem tehát, hogy álláspontomat 

 fenntartom és nem vagyok hajlandó azt tudo- 

 mánytalan, invektivákig fokozott czélzatos- 

 ságok miatt feladni. 



Heqyi'oky K. 



beizukommen, er verwirft jedoch diesen Weg, 

 vergisst, leider Gottes, aber, einen neuen zu zei- 

 gen. Dass die Annahme, die meisten Vögel zögen, 

 wenn irgend möglich, über das Meer annähernd 

 mit dem Wind, nur eine Hypothese ist, mag 

 gelten für den Leser solange, als ich nicht 

 die Zuzammenfassung all der jahrelangen Be- 

 oliachtungen von Gätke und mir auf Helgo- 

 land herausgebracht habe {für mich ist es 

 schon jetzt mehr als eine Hypothese), aber 

 bis dahin brauchen wir eben Arbeitshypothesen. 

 Hat H. noch nie etwas von Arbeitshypothe- 

 sen gehört, weiss er nicht, dass so gut wie 

 alle unsere Fortschritte in der Erkenntnis 

 der Natur mit Arbeitshypothesen gewonnen 

 wurden ? 1 



Doch mag H. ruhig nach Art der Sozial- 

 demokratie seine Stärke suchen in der prin- 

 zipiellen Negation aller und jeder Vorschläge, 

 weiterzukommen in der Erkenntnis des Vogel- 

 zugproblems, andere Leute denken zum Glück 

 anders und es sind Männer darunter, deren 

 Namen sehr schwer wiegt. Das bewahrt mir 

 die Lust und die Freude an der Weiterarbeit. 

 Qui vivra, verra! 



Zum Schluss aber lade ich Herrn H. höf- 

 lichst und dringend ein, mal einen oder zwei 

 Monate zur Herbstzugzeit auf Helgoland zu 

 verweilen, damit seine künftigen Kritiken über 

 Vogelwartenarbeit nicht in gar so krassem 

 Widerspruche zu der grünen Praxis zu stehen 

 brauchen. 



Bemerkung. 



Ich habe zu den vorstehenden Ausführun- 

 gen des Herrn Dr. Hugo Weigold folgendes 

 zu bemerken : ich habe meine Kritik in objek- 

 tiver Weise, wissenschaftlich begründet und 

 habe es vermieden, der Empfindlichkeit nahe 

 zu treten ; ich erkläre mithin ruhig und ent- 

 schieden, dass ich meinen Standpunkt auf- 

 recht erhalte und nicht geneigt bin, denselben 

 wegen unwissenschaftlichen, bis zur luvektive 

 gesteigerten Anzüglichkeiten aufzugeben. 



J. Heoyfoky. 



