243 



18. Radbtzky Dezső: Tárnok fészkelő madarai. 



19. Schenk Henrik: Óverbász környékének 

 madarai. 



20. Szemere László : Lasztomér és Sáros- 

 patak madarai. 



21. Szeöts Béla: Tavarnának és vidékének 

 avifaiinája. 



22. SzLÁvY Kornél dr. : Újvidék ornisza. 

 23- Varjii-kérdőívek faunisztikai anyaga. 



24. Wachenhusen Antal : Madártani jegyzetek. 



25. Zeyk kézirata. 



Negyediknek, illetőleg utolsónak hagytam 

 az egész anyagnak a zömét, úgyszólván a 

 gerinczét, a M. Kir. Ornithologiai Központ az 

 1890, 1891. években és 1893-tól 1910-ig gyűj- 

 tött, részben már az Aquilában és a Madár- 

 vonulás elemeiben is közreadott rengeteg 

 oruithophaenologiai adattömeget. A mint az 

 már a M. Kir. Ornith. Központ eddigi köz- 

 léseiből is tudva van, ezt az anyagot kisebb 

 részében az intézet önkéntes, rendes, szak- 

 képzett megfigyelői, nagyobb részében pedig 

 a M. Kir. Erdöhatóságok gyűjtötték a M. Kir. 

 Földmivelésügyi Minisztérium rendeletére. 



A rendes megfigyelők által gyűjtött anyagra 

 alig van valamelyes észrevétel, az is csak di- 

 csérő. Túlnyomó nagy részében teljesen meg- 

 bízható. Ez szolgáltatja az alapot a többi 

 adatok megbírálásához. Az Erdőhatóságoktól 

 gyűjtött anyaghoz néhány megjegyzést kell 

 fűzni. 



Eleinte úgy állott a dolog, hogy az Erdő- 

 hatóságok csak két fajnak, a füsti fecskének 

 és fehér gólyának megfigyelésére voltak köte- 

 lezve. De már kezdetben akadt számos önkén- 

 tesen vállalkozó hatóság, mely több fajt is 

 belevont a megfigyelés körébe. Idővel kifej 

 lődött az a gyakorlat is, hogy a megfigyelések 

 nemcsak az Erdőhatóságok székhelyén tör- 

 téntek, hanem lehetőleg mindazokon a pon- 

 tokon, a melyeken arravaló személyzet állo- 

 másozott. Mindezek azt eredményezték, hogy 



18. Raüetzky Desiderius : Die Brutvögel von 

 Tárnok. 



19. Schenk Heinrich : Die Vögel der Um- 

 gebung von Óverbász. 



20. SzEinKRE Ladislaüs : Die Vögel von Lasz- 

 tomér und Sárospatak. 



21. SzEöTS Béla: Avifauna von Tavarna 

 und Umgebung. 



22. SzLÄvY Kornél Dr. : Die Ornis von Új- 

 vidék. 



23. Faunistisches Material der Fragebögen 

 über die Saatkrähe. 



24. Wachenhusen Anton : Ornithologische 

 Notizen. 



25. Zeyk : Manuskript. 



An vierter, respektive an letzter Stelle folgt 

 der weitaus grösste Teil des Materiales, das 

 von der Königlichen Ungarischen Ornitholo- 

 gischen Centrale in den Jahren 1890, 1891, 

 1893 — 1910 gesammelte und teilweise auch 

 in der Aquila und in den Elementen des 

 Vogelzuges schon veröffentlichte riesige orni- 

 thophänologische Datenmaterial. Wie das schon 

 aus den bisherigen Veröfi'entlichungen der Kö- 

 niglich Ungarischen Ornithologischen Centrale 

 bekannt ist, wurde der kleinere Teil dieses 

 Materiales von den ständigen, fachgebildeten 

 Volontären Beobachtern des Institutes, zum 

 grösseren Teile von den Königlich Ungari- 

 schen Forstbehörden auf Verordnung des 

 Königlich Ungarischen Ackerbauministeriums 

 gesammelt. 



Über das von den ständigen Beobachtern 

 gesammelte Material lässt sich wenig, jedoch 

 nur gutes sagen. Dasselbe ist zum überwie- 

 genden Teile unbedingt verlässlich, und bildet 

 die Grundlage zur kritischen Beleuchtung der 

 übrigen Daten. Bezüglich des von den Forst- 

 behörden gesammelten Materiales sind jedoch 

 einige Bemerkungen notwendig. 



Von Anfang stand die Sache so, dass die 

 Forstbehörden amtlich nur zur Beobachtung 

 von zwei Vogelarten, der Rauchschwalbe und 

 des weissen Storches verpflichtet waren. Doch 

 schon gleich am Anfange gab es zahlreiche 

 Behörden welche aus eigenem Antriebe mehrere 

 Arten beobachteten. Mit der Zeit entwickelte 

 sich auch der Usus, dass Beobachtungen nicht 

 nur an den Centralstellen der Forstbehörden 

 gesammelt wurden, sondern womöglich an 

 allen dessen Punkten, wo entsprechendes 



31* 



