334 



a papagályoknál gyakran hiányzanak. Az 

 éneklőknél két, legtöbbször azonban három 

 pár hosszúkás guláris mirigy van, azonban 

 sohasem található a nagyon széles s máshol 

 közönséges m irigy tömeg elül az állkapcsi 

 szögletben. Mindnyájuknak van hosszú paro- 

 tidája vagy szájzúgmirigye, mely ilyenféle föl- 

 építésben még csupán néhány vízimadárnál 

 fordul elő. Anser leucopsisnál elül, a két alsó 

 állkapcsi ág közölt két nagyon vastag, hosszú 

 mirigy található. A parotis három részre oszlik. 



Rapp (1843) egy munkát közölt a madarak 

 tonsilláiról, melyek későbbi búvárok: Kahlbaum, 

 Leydig Asvekus, Stöhr és Gadow szerint mirigyek- 

 nek felelnek meg. Kessler (1844) a harkályok- 

 nál ir le nagy mirigypárt, róla később még 

 tüzetesebben emlékszünk cneg. Stannius (1846) 

 a madaraknál 1. egyszerű, egyenként vagy 

 többesen álló tüszőket, 2. conglomérait miri- 

 gyeket több kivezetőcsővel, 3. congl. mirigyeket 

 egy közös kivezetőcsővel különböztet meg. 

 Elhelyezésük szerint vannak 1. Folliculi lin- 

 guales, 2. Gl. submaxillares s. gulares, össze- 

 tett mirigyek több kivezetőcsővel, elül a két 

 alsó állkapcsi ág között, 3. Gl. sublinguales 

 oldalt a nyelv alatt vagy a nyelvcsont szarvai 

 mellett. Nagyon erősen kifejlődve harkályok- 

 nál és nyaktekercsnél. Összetett mirigyek, 

 melyek mindegyike rendesen egy kivezetőcsa- 

 tornávul a nyelv előtt vagy mellette a száj- 

 üregbe torkollik. 4. Parotides. 5. Kis, egyszerű 

 tüszők a nyelv és gége között. 6. Gyakran 

 igen sűrűn álló tüszők a hátsó orrnyílás mögött 

 vagy mellett. Gurlt (1849) tyúkféléknél és 

 úszómadaraknál két pár nyálmirigyet ismer : 

 1. Fül- vagy szájzúgmirigy 2. Állalatti mirigy, 

 ezenkívül úszómadaraknál, még 3. Nyelvalatti 

 mirigy. Bernard Claude (1852) szerint a rep- 

 tiliáknál és madaraknál csak egyféle váladék 

 van. Még nem ismerte a mirigy felépítésének 

 különbözőségét. Kahlbaum (1854) nyolcz miri- 



erinnern die Speicheldrüsen der Vögel an 

 diejenigen der Reptilien, ihr Sekret ist eher 

 Schleim als wirklicher Speichel. Die grösste 

 Drüse liegt zwischen den Asten des Unter- 

 kiefers (Glandula submaxillaris). Bei den Raub- 

 vögeln sind zwar die Drüsen kleiner, aber 

 dafür kommen sie in bedeutend grösserer Zahl 

 vor. NiTzscH (1836) fand bei Psittacus erithacus 

 eine unpaare, sehr dicke, hufeisenförmige 

 mittlere und jederseits daneben eine kleine 

 längliche Speicheldrüse. Die Gulardrüsen 

 fehlen bei den Papageien oft. Bei den Sing- 

 vögeln sind 2, meistens jedoch 3 Paar läng- 

 liche Gulardrüsen, aber man findet niemals 

 die sonst so gewöhnliche breite Drüsenmasse 

 vorn im Kinnwinkel. Alle besitzen eine lauge 

 Parotide oder Mundwinkeldrüse, welche ausser- 

 dem nur bei einigen Wasservögeln in ähn- 

 licher Beschaffenheit vorkommt. Bei Anser 

 leucopsis liegen vorn, zwischen den beiden 

 ünterkieferästen zwei sehr dicke lange Drüsen. 

 Die Parotis zerfällt in 3 Teile. 



Rapp (1843) publizierte eine Arbeit über die 

 Tonsilben der Vögel, welche nach sjiäteren 

 Forschern : Kahlbaum, Leydig, Asverus, Stöhr 

 und Gadow Drüsen entsprechen. Kessler (1846) 

 beschreibt bei den Soechten ein grosses Drüsen- 

 paar — über seine Arbeit später noch mehr. 

 Stannius (1846) unterscheidet bei den Vögeln 

 1. einfache, vereinzelt oder aggregiert stehende 

 Follikel ; 2. konglomerierte Drüsen mit mehre- 

 ren Ausführungsgängen ; 3. konglomerierte 

 Drüsen mit einem gemeinschaftlichen Aus- 

 führungsgange. Ihrer Lage nach sind: 1. Folli- 

 culi linguales. 2. Gl. submaxilles s. gulares, 

 zusammengesetzte Drüsen mit mehreren Aus- 

 führungsgängen, vorn zwischen den beiden 

 Unterkieferästen liegend. 3. Gl. sublinguales 

 seitlich unter der Zunge oder an den Zungen- 

 beinliörnern. Sehr stark entwickelt bei den 

 Spechten und Wendehälsen. Zusammengesetzte 

 Drüsen, deren jede gewöhnlich mit einem 

 Ausführungsgange vor oder neben der Zunge 

 in die Mundhöhle mündet. 4. Parotides. 

 5. Kleine einfache Follikel zwischen Zunge 

 und Kehlkopf. 6. Oft sehr dicht stehende 

 Follikel zur Seite und hinter den hinteren Nasen- 

 öffnungen. Gurlt (1849) kennt bei Hühner- 

 vögeln und Schwimmvögeln zweiPaarSpeichel- 

 driisen : 1. Ohr- oder Muiidwinkeldrüse. 2. 

 Unterkieferdrüse, ausserdem bei Schwimm- 

 vögeln noch 3. Unterzungendrüse. Nach 



J 



