407 



val, úíry nia is nem egy jelét látjuk e haj- 

 lamnak. Már a nyílt fészeképítés egyik mes- 

 tere, a feketeiigó is betelepült egy esetben a 

 BBRLEPscH-féle félig nyitott niüodu fedele alá. 

 Sót ezidén Skrényi Hp.la gróf putnoki parkjá- 

 ban az őszapó czinege (Aegithalus caudaius L.) 

 is egy iiarkáliiodii üregéből vezette ki fiait ! 

 Lehet, hogy ez eddig az első eset e madár- 

 nál, mégis, miként a több más fajnál észlelt 

 ha.sonló tünet, a fészkelésmód új irányának 

 lehet a kezdete. 



Az őszapónál ez a hajlam emberileg na- 

 gyon is érthető, tekintettel arra a szörnyű 

 pusztításra, melyet kivált a szajkói: éppen az 

 őszapó fészekaljaiban végeznek s melyet csak 

 a rendkívül nagy tiókaszaporulattal képes vala- 

 hogy ellensúlyozni. Szinte azon csodálkoz- 

 hatnánk, hogy az őszapó is miért nem vált 

 már régen odulakóvá — már a mennyiben a 

 zárt üregbe való behüzódást mindenáron vala- 

 milyen kényszerítő külső okkal akarjuk meg- 

 magyarázni. 



Ám éppen, itt van a bökkenő ! Mert vegyük 

 csak elő a negyedik kérdést, a miért? kér- 

 dését. Ha csakugyan késztette, mi késztette 

 a czinegéket s velük együtt sok más madár- 

 fajt a zárt üregbe való behúzódásra '? Itt már 

 a valószínű feltevések is cserben hagynak. 



Emberileg visszagondolható korig u. i. alig 

 képzelhetünk e madarak életviszonyaiban oly 

 változásokat, melyeket az emiitett behúzódás 

 okának tekinthetnénk. Klímaváltozás, hide- 

 gülés stb. nem jöhet tekintetbe, mert hiszen 

 a magas Észak rövid nyarán is tömérdek 

 madár kél nyílt fészekből életre. Természetes 

 faodu, kikorhadt ághely stb. is egykor még 

 sokkal több volt mint ma. A harkályok is ősi 

 madárfajok, tehát a maihoz hasonló harkály- 

 odu is nagyon régóta kínálkozott a czinegék- 

 nek. De meg a nyílt fészkek legnagyobb 

 ellenségei, a szürkevarjú, a szarka és a szajkó 

 is ősi madáralakok. Ezeknek a csak újabban 

 történt fellépése s így az előlük való mene- 

 külés kényszere sem vehető a behúzódás oká- 



halbfreien Niststätten mit den geschlossenen 

 Höhlen vertauschten, so kann man auch 

 heute manche Anzeichen dieser Neigung 

 vyahrnehmen. So hat sich liereits auch der 

 Meister der Freibauten, die Amsel unter dem 

 Dache einer v. BERLBPscn'schen Halbhöhe ein- 

 gerichtet. Heuer kam es sogar vor, dass in 

 dem Parke des Gkaken Béla Serényi eine 

 Schwanzmeise {Aegithalus caudatus L.) ihre 

 Jungen aus einer SxiechtliöMe herausführte ! 

 Möglicherweise ist das bei diesem Vogel der 

 erste Fall, dennoch kann derselbe, ebenso 

 wie auch bei mehreren anderen Arten beob- 

 achtete ähnliche Erscheinungen, der Anfang 

 einer neuen Nistweise sein. 



Bei der Schwanzmeise ist diese Neigung 

 menschlich recht wohl zu verstehen, und 

 zwar mit Hinsicht auf jene entsetzlichen 

 Nestplünderungen, welchen gerade die Brüten 

 der Schwanzmeisen von Seilen der Häher 

 ausgesetzt sind, welchen jene nur durch den 

 ungemein grossen Nachwuchs irgendwie er- 

 setzen können. Man könnte sich fast wun- 

 dern, warum auch die Schwanzmeisen nicht 

 schon längst Höhlenbrüter wurden — inwie- 

 weit man den Einzug in die geschlossenen 

 Höhlen durchaus mit irgendwelcher äusseren 

 Ursache erklären will. 



Doch gerade hier ist der Knoten ! Man 

 betrachte doch bloss die vierte Frage, das 

 Warum ? Falls wirklich eine äussere Ursache 

 vorlag, was konnte wohl die Meisen und 

 andere Vogelarten znm Einziehen in die ge- 

 schlossenen Höhlen gezwungen haben? Hier 

 lassen uns sogar die halbwegs annehmbaren 

 Voraussetzungen im Stiche. 



Bis zu einem menschlich rückgreifbaren 

 Zeitalter können wir uns nämlich in den 

 Lebensverhältnissen dieser \'ögel fast über- 

 haupt keine solche Veränderungen vorstellen, 

 welche man als Ursache jenes erwähnten 

 Einzuges annehmen könnte. Eine klimatische 

 Veränderung, Abkühlung etc. kann nicht in 

 Betracht kommen, da doch auch innerhalb 

 des kurzen Sommers des hohen Nordens 

 enorm viele Vögel aus freien Nestern ins 

 Leben treten. Natürliche Baumhöhlen, aus- 

 gefaulte Astlöcher etc. gab es früher auch 

 mehr denn heute. Auch die Spechte sind 

 uralte Vogelarten, folglich standen auch die 

 den heutigen ähnliche Spechthöhlen seit ur- 

 alter Zeit den Meisen zur Verfügung. Ferner 



