414 



Chech-TÂst of Nortli American Birds (1910. 

 p. 378) „Fossil Birds of America" fejezete, 

 amelyben úastornis ordóval találkozunk, a 

 Dromaeognathae superordóba sorozva. A Oa- 

 stornis-ovàóha, egyetlen család, a Gastorni- 

 fhidae tartozik, a melynek két genusa Cope 

 Diatryma-ja. és Marsh Barornis-a,. Eltekintve 

 az e helyen megnyilvánuló bölcsességtől, még 

 mindig kérdéses, vájjon a Diatryma a Gastor- 

 nithidae családba tartozik-e ? 



Lydekker szerint: ,az alsó eocén több 

 ornitholith-et tartalmaz. Első helyen áll, nagy- 

 sága szerint, a Gastornis, a melyet elsőül 

 Gauton Planté talált, majd röviddel rá Hébert 

 is megtalált Bas-Meudon plastikus agyaga alatt 

 fekvő conglomerátjában (Woolwicli beds). Leg- 

 újabban Dr. Lemoine V. fedezte fel Kheinis 

 közel egykorú rétegeiben, E. T. Newton pedig 

 Angliában Croydonnál (Trans. Zool. Soc. XII. 

 p. 143). E madár rokonsági helyzetéről sok 

 eltérő nézet támadt. A madár sokkal nagyobb 

 volt a strucznál, repülni senimiesetre sem 

 tudott és valószínűleg egy Eatita volt. Úgy 

 látszik, hogy a londoni agyagban talált sérült 

 koponya, amelyet Owen E. (Trans. Zool. Soc. 

 VII. p. 145) Dnsornis néven irt le, és a Cope- 

 féle Diatryma (Proc. Ac. N. S. Phila. 1876, 

 p. 11) ugyanazon csoport más-más tagjai 

 voltak"." 



Gastornis klaasseni néven irta le E. T. 

 Newton a fent említett fajt. „Ennél a tibio- 

 tarsus alkotása arányosan karcsúbb, mint a 

 tipikus fajé."'" 



Owen Richard a „Quarterly Journal of The 

 Geological Society of London ' 1856. évi köte- 

 tében kiadott, a Gastornis „tibia" -járói szóló 

 híres és kimerítő értekezésében a többek 

 között igy ír: „A tendinosus incsatorna alsó 

 nyilasát tekintve a Gastornis inkább az isme- 

 retes nagy szárazföldi és gázló madarakhoz 

 és a Dinornithidákhos hasonlít, mint vala- 



'■' Lydekkek, Richard. Art. „Fossil Birds". A Did. 

 of Birds by A. Newton London, 1893. p. 281. 



'« LïDBKKBB, K. Cat. Foss. Birds B.'it. Mus. (1891), 

 Itt a Gastornithidák családja zárja be a második 

 ordót, a Ratilákét és a Dromornühidák családja után 

 következik, a melyről Lydkkker igy ir : „Tökéletlenül 

 ismert csoport, valószínűleg kapcsolatban áll a követ- 

 kezővel {Gastornilhidae)." 



It was not adopted in „The Fossil Birds of 

 North America" in The A. 0. U. Check-List 

 of North American Birds (p. 378, 1910), 

 vFhere we find an Order Gastornithes, arrayed 

 under a Superorder Dromaeognathae, in which 

 occurs a single family, Gastoriiithidae, at 

 present containing the two genera Diatryma 

 of Cope and Barornis of Marsh. Apart from 

 the wisdom here displayed, it is yet very 

 much of a question whether Diatryma belongs 

 in the family Gastornithidae at all. 



Lydekker states that „The Lower Eocene 

 furnishes still more Ornitholithes. First in 

 point of size are those of Gastornis, found 

 by M. Gaston Planté and soon after by M. 

 Hébert in a conglomerate below the Plastic 

 Clay (Woolwich beds) of Bas-Meudon. It has 

 lately been recognized by Dr. V. Lemoine in 

 beds of nearly the same age at Rheims, and 

 by Mr. E. T. Newton in England near Croy- 

 don (Trans. Zool. Soc. XII, p. 143). Much 

 diiference of opinion has obtained as to the 

 affinities of this bird, which was far larger 

 than an Ostrich, but it was certainly inca- 

 pable of flight, and was probably one of the 

 Eatitae. The owner of an imperfect cranium 

 from the London Clay, for which Sir R. Owen 

 (Trans. Zool. Soc, VII, p. 145) proposed the 

 name Dasornis, as well as Prof. Cope's Dia- 

 tryma (Proc. Ac. N. S. Phila. 1876, p. 11) 

 seem to have been other members of the 

 same group. "^^ 



Gastornis klaasseni is the species described 

 by E. T. Newton and alluded to above; in it 

 the shaft of the tibio-tarsus „is proportionally 

 more slender than in the type species". ^'^^ 



Sir Richard Owen, in his celebrated and 

 exhaustive paper on the „tibia" of Gastornis, 

 published in The Quarterly Journal of The 

 Geological Society of London" (1856), says, 

 among other things, on page 216 : „In the 

 aspect of the lower outlet of the tendinous 

 canal; the Gastornis more resembles the 

 known large wading and landbirds an the 



'■'' Lydekker, Kichard. Art. „Fossil Birds". A Diet, 

 of Birds by A. Newton. London, 1893, p. 281. 



" Lydekker, R. Cat, Foss. Birds Brit. Mus. (1891). 

 Here the family Gastornilhidae closes the Order (II) 

 liatilae, following the family Dromornithidae, of 

 which Mr. Lydekker says : „ An imperfectly known 

 group probably allied to the following', [Gastorni- 

 thidae.] 



