417 



Diatryma csüdjeinek meglevő részeit össze- 

 hasoiilitjuk a Moa {Dinornis) azonos ré- 

 szeivel. 



A nélkül, hogy részletekbe mennénk, köny- 

 nyen megtelietjük ezt a jelen értekezéshez 

 mellékelt táblák alapján. Az I. tábla 4-ik rajza 

 a Dialrijma gigantca csiidjének proximális 

 részét, a IV. tábla 14-ik rajza a Moa csüdjét 

 ábrázolja. A perforáló foraminák helyzetének 

 és egymáshoz való \ iszonyának különbsége 

 a két fajnál azonnal szembeötlik é])p úgy, 

 mint a két csüd éleinek határa. 



Ennél az összehasonlításnál azonban mégis 

 találunk bizonyos hasonlóságot, a melyet gon- 

 dosan figyelembe is kell vennünk. Ha all tábla 

 7. rajzát összehasonlitjnk az V-ik tábla 15. 

 rajzával, észrevesszük, hogy a hátsó trochleáris 

 nyúlvány magasabb izületi felülete fokozatosan 

 és szabályosan kifelé van hajlítva. Ez nincs 

 meg a közönséges strucznál (Struthio camelus), 

 a mit e madár csüdjének középső trochleáris 

 nyúlványának hátsó nézetében való össze- 

 hasonlításakor látunk (III. tábla 13. rajz). 



Egyébként a Diatryma csüdje hypotarsusá- 

 nak morphologiája inkább a Slruthio-évâi egye- 

 zik meg, mint a Dinornis-éva.\, minthogy utóbbi- 

 nál két hypotarsális nyúlvány és közöttük 

 egy széles bevágás van, míg ügy a Struthio- 

 nál, mint a Diatrymá-náX a hypotarsust egy 

 előrenyúló, középső hosszanti borda képezi, 

 a mely többé-kevésbbé egészen a csont száráig 

 lenyúlik. 



A Diatrgma gigantea (CoPE-típus) fossilis 

 maradványainak a Moa és strucz megfelelő 

 csontjaival való pontos összehasonlítása alap- 

 ján az a nézetem, hogy Cope a Diatryma 

 gigantea nagyságát kissé túlbecsülte ; magam 

 is túlbecsültem a Diatryma ajux magasságát 

 egyik régebbi dolgozatomban.'' Állításom azon 

 alapszik, hogy a Diatryma. ajux ot leíró dol- 



■•" Shufeldt R. W. loc. c. p. 290. 

 Aquila XX. 



I paring those parts of the tarso-metatarsi we 

 have in our possession of the first-named two 

 species with the corresponding parts of that 

 bone of the pelvic limb as it occurs in any 

 Moa (Dinornis). 



Without going into details, this may read- 

 ily be done by the use of the figures in 

 the Plates accompanying the present article. 

 Especially should it be done with respect 

 to Fig 4 of Plate I with the anterior aspect 

 of the proximal extremity of the tarso-meta- 

 tarsus of a Moa, shown in Fig. 14 of Plate 

 IV. The ditferences in the positions and rela- 

 tions to each other of the „perforating fora- 

 mina" in the two species are at once appar- 

 ent, as well as is the general contour of 

 the summits of the two bones. 



In such a comparison there is, however, one 

 resemblance which should be carefully noted. 

 It will be appreciated, upon comparing Fig. 7 

 of Plate II with Fig. 15 of Plate V, that the 

 raised articular surface of the posterior troch- 

 lear projection or process is carried upwards 

 to a blunt-pointed termination on the shaft, 

 which blunt-point is gradually and generally 

 deflected toward the outer side. This is not 

 the case in the common ostrich {Struthio 

 camelus), as will be observed by making a 

 similar coniparison with the posterior aspect 

 of the mid-trochlear projection of the tarso- 

 metatarsus of ihat bird, here shown in Fig. 

 13 of Plate III. 



On the other hand, the morphology of the 

 hy imtar sus oíú\Q tarso-metatarsus of Diatryma 

 agrees much better witii Struthio than with 

 Dinornis, as in the latter there are two 

 hypotarsial projections with a broad, longi- 

 tudinal groove between them ; while in both 

 Struthio and Diatryma the hypotarsus is repre- 

 sented by a prominent, median longitudinal 

 crest extending more or less down the shaft. 



Upon making more careful comparisons of 

 the fossil material representing Diatryma 

 gigantea (Cope's type) with the corresponding 

 parts of bone in Moas and Ostriches, I am 

 inclined to believe that Cope somewhat over- 

 stated the size of Diatryma gigantea, and I 

 certainly over-estimated what the height of 

 Diatryma aja.i: may have been in a former 

 paper of mine.'" My reason for making this 



Shdkeldt, R. W. loo. cit., p. 290. 



53 



