419 



volt, a milyennek ő állította. Cope bizonyára 

 a két faj csttdjei proximaíis végei-nek szé- 

 lességét hasonlította össze. A Dialryma gigan- 

 ien csüdjének proximalis vége sokkal szélesebb 

 a struczénál; ha a Diatrgnia ajax ug\anezen 

 részét össze lehelne hasonlítani a struczéval, 

 még az tűnne ki, hogy a D. ajax közel 20 

 láb magas madár volt, csakhogy mindezideig 

 még nem találták meg a Dintryma ajax csüd- 

 jének proximalis végét. 



Nem szabad figyelmen kívül hagynunk, hogy 

 még eddig semmit sem tndunk a Dintryma 

 gigaììtea és Diatnjma ajax tibiotarsusának 

 és csüdjének hosszáról. Ha hosszúak és kar- 

 csúak voltak, akkor a madarak még maga- 

 sabbak lehettek, ellenesetben, ha t. i a nevezett 

 csontok rövidek és vastagok voltak, mint egyes 

 Moaknál (IV., V. tábla, 14 — 15. rajz), akkor 

 aránylag kisebb termetűeknek kellett lenniök. 



A leghosszabb madárszárcsont (tibiotarsus) 

 a melyet ismerek, egy Moa-é, hossza három 

 láb és három hüvely. Ez a szép példány most 

 a Canterbury Múzeumban van (Christchurch, 

 New Zealand), leírása valószínűleg Hamilton 

 tollából ered. (Trans. N. Z. Inst. 1893.) A 

 szárcsont egy kétségtelenül 12 láb magas, 

 tehát a Dialryma ajax-uà\ jóval kisebb, Soutli- 

 Island-i (New Zealand) Dinornis maximvs-lói 

 való. CoPE-nak a Diatryma gigantea nagysá- 

 gára vonatkozó becslése tehát már csak a 

 történelemé, a mit bizonyít Le Conte is : 

 „1876-ban publikáltn Cope, hogy a San Juan-i 

 mcdencze alsó eocénjében felfedeztek egy 

 óriás madarat. A Diatryma gigantea Cope 

 szerint a futó madarak (Cursores, siruczcsalád) 

 és a párisi medencze kihalt Gastornisá-wak 

 jellemző bélyegeit egyesíti magában. Csüdje 

 mán ítélve a strucziiál kétszer nagy^ bb volt." '^' 



Jliiithogy „kétszer nagyoblj" és „kétszer 

 magasabb" mást és mást jelent, ezért e ki- 



-* Lk Conte, Joseph loe. c. p. 516. 



than in Diatryma gigantea. This being the 

 case, I am at a loss to understand how it 

 was that Professor Cope estimated that Dia- 

 tryma gigantea was a bird as large as he 

 claimed it to be. To be sure, he compared 

 the widths of the proximal extremities of the 

 tarso-metatarsi of these two species where 

 D. gigantea has a considerably greater width 

 over that of an ostrich, and if such a com- 

 parison were made between Diatryma ajax 

 and an ostrich, it would probably result in 

 our believing that the former was a bird that 

 may have grown to have been something like 

 20 feet in height ; but up to date we have 

 not found the proximal extremity of the tarso- 

 metatarsus of Diatryma ajax. 



Then we must not lose sight of the fact 

 that we know, as yet, nothing of the lengths 

 to which the tibio-tarsi and tarso-metatarsi 

 of either Diatryma gigantea or D. ajax 

 attained. Were they long and comparatively 

 slender bones, the heights to which these 

 birds grew would be materially increased, 

 while on the other hand, they would be rela- 

 tively shorter or of less stature were those 

 bones short and thick as in some Moas (Fig. 

 14 and 15, Pis. IV and V). 



The longest tibio-tarsus of any bird known 

 to me is of a Moa ; it measures in length 

 three feet and three inches. This fine specimen 

 is now in the Canterbury Museum, Christ- 

 church, New Zealand, and its description has 

 probably been given us by Hamilton (Trans. 

 N. Z. Inst., 1893). This bone belonged to a 

 specimen of Dinornis maximus of South 

 Island (N. Z ), a species that doubtless grew 

 to be 12 feet tall, and consequently was a 

 much smaller fowl than Diatryma ajax. 

 Cope's estimate of the size of his Diatryma 

 gigantea has already passed into history, to 

 instance which we find Le Conte stating that 

 „In 1876 Cope published the discovery of a 

 gigantic bird from the lowest Eocene of the 

 San Juan basin. The Diatry , a gigantea, 

 according to Cope, combines the characters 

 of the Cursores (ostrich family) with those 

 of the extinct Gastornis of the Paris basin. 

 Judging from ils foot, it was double the size 

 of an ostrich". '^■^ 



*' Lk Conte, Joskph. loc. cit., p. 516. 



53' 



