481 



azonban elsőül a Pálffy- barlang diluvinmából 

 került elö. A vetési lúddal együtt északi és 

 tundralakó. 



Dafila acuta (L.). Capek mutatta ki a l'áltt'y- 

 barlangból l-l csüd, coracoid és 2 nyak- 

 csigolya alapján.'" Faj szerint ez is először 

 lett kinmtatva a pleistocaen-korból. 



V Mm/US alhellus L. A l'álrty-barlangon kivül, 

 ahonnan kérdésesen kimutattam, Európa pleis- 

 tocaenjében a ('eiiova dira-h6\ ismeretes.^' 

 Észak lakója. 



Ordcinia niçira (L.). Capkk szerint az észa- 

 kon lakó fekete récze a magyarországi Pálfiy- 

 barlangon kivül a morva Certova dírából 

 ismeretes a pleistocaen-korból.^* 



Fulii/ida fidigida (L.). Első pleistocaen-kori 

 előfordulási helye Capek meghatározása szerint 

 a hazai Pálfify-barlang.'"' 



Falco fpjrfalco L. (= rusticolus Rchw.) Ma- 

 gyarországon egyáltalában nem fordul elő ; 

 hazája Európa legészakibb vidéke. Capek a 

 diluviumban három helyről állapította meg : 

 nálunk a Pcdff'y-, Morvaországban a Sipka- és 

 ( 'rrlova rííVfí-barlangokból.'^ 



Ralhis (iquaticus L. A meglehetősen koz- 

 mopolita elterjedésü guvat hazai Pálti'y-barlangi 

 pleistocaen előfordulásán kívül ismeretes a 

 morvaországi Jkilcarova skála és Certova díra- 

 liariangokból ; '' Francziaország miocaenjéből 

 is számos kétes Rallus-í&i ismeretes. ^" 



Ortiifiometra porzana (L.). Capek szerint 

 Pálífy-barlang és Certova díra.^' 



Triiiga alpina L. Igen fontos tagja fossilis 

 (írnisunknak az általam a Páltfy-barlaiigban 

 megtalált havasi partfutó. Nyári hazája a 

 sarkkör vidéke. A morva Certova dirából 

 Capek emlit Tringá-t, a mely faj szerint azon- 

 ban már nem volt meghatározható.'' 



Tolanus fusriis (L.). Totanusok már a mio- 

 caenből ismeretesek (Ï. lartetianus etc. Milne- 

 Edwards: Recherches Ois. Fr. Tom. I., p. 402.) A 



'" Rarlangkutatàs I, 05. 

 " ('APEK, 1. c. 941. 

 la (''APEK, I. c. 941. 



'■' Barlangkutatás, 1. .c 



'* Capkk, 1. c. 939-940. 



'■ ÖAPEK, 1. c. 938. 940. 



"• Paul Paris: Revue Franc. d'Orn. 1912. IV, 29h. 



" Capek, 1. c. 941. 



wurde aber zuerst in unserer Pálffy-Höhle 

 gefunden. Mit der Saatgans ist auch diese 

 ein typischer Tundren-Bewohner. 



Da fila acuta (L.) wurde aus der Pálft'y- 

 Höhle zuerst vom Capek bestimmt, auf Grund 

 zweier Tarsen, eines Coracoides und zweier 

 Halswirbeln. '" Aus dem Diluvium bisher un- 

 bekannt. 



? Mcrgus alhellus L. Ausser der Pálft'y-Höhle, 

 wovon ich sie fraglich bestimmte, ist sie nur 

 noch aus der Certova dira bekannt. " ihre 

 Heimat ist auch im Norden. 



Oedemia nigra (L.) Laut Capek ist die im 

 Norden lebende Trauer-Ente aus dem Dilu- 

 vium ausser der Pálflfy-Höhle noch aus der 

 mährischen Certova dira bekannt. '* 



Fuligula fuligida (L). Ihr erster diluvialer 

 Fundort ist unsere Pálífy-Höhle. Capek. '^ 



Falco gyrfalco L. (= rusticolus Kchw.). In 

 Ungarn kommt dieser Falke gar nicht vor, 

 seine Heimat ist das nördlichste Europa. 

 Capek bestimmte ihn im Diluvium bei uns in 

 der Pálfty-Höhle, in Mähren aus den Sipka- 

 und (Jertova rfirn-Höhlen. '■^ 



Rallus aqimticns L. Diese so ziemlich 

 kosmopolitische Art ist aus den Pdlffy-, Bal- 

 carova skála -und Certova f/ir«-Höhle bekannt. '' 

 Auch im Miozän von Frankreich sind mehrere 

 Ealliden bekannt. ^^ 



Ortygomctra porzana {L.) Laut Capek kommt 

 sie im Diluviuui in dem Pdlffy- und Certova 

 f?M-«-Höhlen vor. '•'^ 



Tringa alpina L. Neben dem erstgenannten 

 Ohrensteissfuss ist der Alpenstrandläufer auch 

 eine hochwichtige Art unserer Diluvialen 

 Ornis, welche ich aus der Pálffy-Höhle be- 

 stimmte Capek erwähnt aus der mährischen 

 Certova dira eine Tringa, deren Art aber 

 schon, in Folge der Verletzungen, unbestimm- 

 bar war. " 



Totanus fnscus (L.). Totainden sind schon 

 aus dem Miozän bekannt. (T. lartetianus etc. 

 Milne-Edwards: Recherch. Ois. Fr. Tom. I., p. 

 462.) Der dunkle Wasserläufer wurde von 



'" Barlangkutatás, I. 65. 



" Capek, 1. c. 941. 



13 Capkk, I. c. 941. 



'■■' Barlangkutatás, 1. c. 



" Capek, 1. c. 939—940. 



^'- Capek, 1. c. 938—940. 



>'■ Padl Paris Revue Franc, dûrn. 1912. IV. 295. 



" Capbk, 1. c. 941. 



