461 



Renditi viil sajátságos jelenség, hogy az ország 

 határán tiilrói még egyetlen egy példány se 

 akadt. Talán az volna ennek az oka, hogy 

 délkeleti irányban elvonulva oly vidékeken 

 telelnek, a honnan nem jelentik az esetleg kézre- 

 kerülőket? Mindenesetre feltünó és érthetetlen 

 dolog, hogy a közel 700 jelölt példány közül még 

 egyetlen egy se került kézre a távolabbi át- 

 vonulási területeken, avagy a téli szállásban. 



dahin zurückgeführt werden, dass die Siedler 

 in südöstlicher Richtung wegziehend in sol- 

 chen Gebieten überwintern, von wo die even- 

 tuell erbeuteten nicht zurückgemeldet werden ? 

 Es ist auf jeden Fall eine auflallende und 

 unverständliche Sache, dass von nahezu 700 

 beringten Exemplaren noch kein einziges in 

 den entfernteren Durciizugsgebieten oder in 

 den Winterquartieren aufgefunden wurde. 



Réti sas — Haliaëtus :ilbicilla L. 



Seeadler. 



Mind a két példányt Majerszky István jelölte 

 1913 május 26-án fiókakorukban a bellyei 

 uradalomban, Petres szigetén. 



1. Az 5-ös gyűrűvel jelöltet sebesülten 

 elfogták augusztus ál-én Ujozorán, Torontál 

 megyében. A községi elöljáróság a madarat 

 is átengedte az intézetnek. 



Irány : Délkelet. 

 Távolság : 150 kim. 



2. A 7-es gyűrűvel jelöltet Vendo Ferencz 

 lőtte szeptember 6-án Ujbanovciu, Szerem 

 megyében. 



Irány : Délkelet. 

 Távolság: 135 kim. 



Mind a két madár valószínűleg ugyanazon 

 az úton — a Duna mentén — ugyanarra a 

 területre jutott az úgynevezett aldunai rétre, 

 vagyis arra a nagy árterületre, mely kb. a 

 Tisza torkolatától a Temes torkolatáig terjed 

 a Duna balpartján. Őszre kelve ezen a terü- 

 leten rengeteg madártömegek gyűlnek össze 

 s így kitűnő vadászterületet alkot. Kár, hogy 

 ebből a fajból, melynek kóborlása szintén 

 érdemes a vizsgálatra, a technikai nehézségek 

 következtében csak kevés számú példányt 

 lehet jelölni. 



Beide Exemplare wurden von Stefan Ma- 

 jerszky am 26. Mai 1913 als Nestlinge auf 

 der Donauinsel Petres, Herrschaft Bellye, 

 gezeichnet. 



1. Das mit Ring Nr. 5 gezeichnete Exem- 

 plar wurde am 31. August 1913 verwundet 

 und lebend gefangen in Ujozora, Komitat 

 Torontál. Die Gemeindevorstehung stellte den 

 Vogel dem Institute zur Verfügung. 



Richtung : Südost. 

 Entfernung : 150 km. 



2. Das mit Ring Nr. 7 gezeichnete Exem- 

 plar wurde von Franz Vendo am 6 September 

 1913 in Üjbanovczi, Komitat Szerem, erlegt. 



Richtung : Südost. 



Entfernung: 135 km. 



Beide Vögel gelangten anscheinend auf 

 demselben Wege — dem Donaustrorae ent- 

 lang — auf dasselbe Gebiet, in das mächtige 

 Inundationsgebiet, welches sich auf dem linken 

 Donauufer ungefähr von der Tisza- bis zur 

 Temes Mündung erstreckt. Zur Herbstzeit 

 versammeln sich auf diesem Gebiete riesige 

 Vogelmengen und bildet daher dasselbe ein 

 ausgezeichnetes Jagdterrain. Schade, dass von 

 dieser Art infolge der technischen Schwierig- 

 keiten so wenig Exemplare gezeichnet werden 

 können : die eingehendere Untersuchung des 

 Striches derselben wäre jedenfalls von Inte- 

 resse. 



Erdei szalonka — Scolopax rusticola L. — Waldschnepfe. 



Jelölte 1913 június 10-én Schoupa H. fióka 

 korában Milleschauban, Csehországban 1490. 

 sz. gyűrűvel ; KXhlio M. jelentése szerint 

 lelőtték 1913 augusztus 29-én Scdlben, Aussig 

 mellett, 16 kilométernvire északkeleti irányban. 



Gezeichnet am 10. Juni 1913 als Nestling 

 von H. Schoupa in Milleschau, Böhmen, mit 

 Ring Nr. 1490 ; laut M. K.ïhlig am 29. August 

 1913 in Sedi, bei Aussig, 16 Kilometer nord- 

 östlich vom Markierungsorte erlegt. 



