470 



A füsti fecskék és más madarak 

 jelölése közben szerzett további ta- 

 pasztalataim. 



írta : Szköts Béla. 



Sajnos, ez évben nem tudtam elérni a ki- 

 tűzött czélt és a várt eredményt a fecskék 

 jelölése és tanulmányozásánál, igy most a 

 folyó évi egész jelölési munkámról és az 

 előbbi években végzett jelölések idei ered- 

 ményéről számolok be. 



Az 1913. évben a füsti fecskék az abnor- 

 mális idő miatt, ismét későn és főleg fel- 

 tűnően kis számban érkeztek hozzánk. Az 

 első párt április 18-án láttam. A fészekel- 

 foglalás csakhamar megtörtént. A fiókák is 

 az időtájt keltek ki, mint más években. Mi- 

 kor ezek a jelölésre megértek, elsősorban az 

 öregek éjjeli összefogását kezdtem meg. Itt 

 a számszeriuti eredménynyel meg voltam elé- 

 gedve, a mennyiben 21 darab visszatért fecské- 

 ről szedtem le a gyűrűt. Mint érdekes dolgot 

 megemlítem, hogy 1910. és 1911. évből szár- 

 mazó gyűrűket is találtam a fecskéken és 

 több évi visszatérőt is, úgy, hogy most már 

 egy átnézetet mutathatok be egyes régibb 

 visszatérőkről és azok helyhez ragaszkodásá- 

 ról is. 



A táblázat I. számú fecskéje érdekes képet 

 nyújt. Tavarnán kezdte és végezte életét. 

 Szárnyatörten találtam, sárban fetrengve ; egy 

 napi ápolás után, sajnálatomra, kimúlt. Ez rám 

 nézve annyival inkább sajnálatos, mert ez 

 volt a két évben összetartó pár himje, a mely 

 az idén megint eljött, de hogy párjával-e, 

 ez kérdés maradt. 



Megemlítésre méltónak tartok két esetet, 

 melyet az alábbiakban mondok el. A tavarna- 

 mezői majorban lévő egyik istállóban, a mely- 

 ben sok fecske szokott fészkelni, még télen, 

 préselt szalmát rakattam be, a mely szalma 

 a fecskék érkezéséig nem fogyott el. A ki- 



Weitere Erfahrungen während der 



Markierung der Rauchschwalben 



und anderer Vogelarten. 



Von Béla v. Szeots. 



Leider konnte ich bei der Markierung und 

 dem Studium der Rauchschwalben das aus- 

 gesteckte Ziel und das erwartete Resultat 

 heuer nicht erreichen, weshalb ich jetzt über 

 die heurigen Resultate der früheren Berin- 

 gungen Bericht erstatte. 



Im Jahre 1913 kamen die Rauchschwal- 

 ben infolge der abnormalen Witterung wieder 

 spät und, was die Hauptsache ist, wieder in 

 auffallend geringer Anzahl an. Das erste 

 Paar beobachtete ich am 18. April. Die Be- 

 siedelung der Nester ging bald vor sich. Die 

 Jungen krochen zu derselben Zeit aus, wie 

 in früheren Jahren. Sobald dieselben mar- 

 kiert werden konnten, begann ich vorerst 

 das Einfangen der Brutvögel zur Nachtzeit. 

 Mit dem numerischen Resultate konnte ich 

 wohl zufrieden sein, indem ich von 21 zurück- 

 gekehrten Schwalben den Ring herabnahm. 

 Als interessante Sache möchte ich anführen, 

 dass ich an den Rauchschwalben auch aus 

 den Jahren 1910 und 1911 stammende Ringe 

 auffand, ebenso auch solche Ringe, welche 

 die Rückkehr während mehrerer Jahre hin- 

 durch bewiesen, so dass ich jetzt schon eine 

 Übersicht über ältere Exemplare und deren 

 Anhänglichkeit an die Heimat geben kann. 



Ein sehr interessantes Bild gibt die Schwalbe 

 Nr. I dieser Tabelle, welche ihren Lebens- 

 lauf in Tavarna begann und denselben dort 

 auch endigte. Ich fand sie mit gebrochenem 

 Flügel, unfähig sich zu erheben. Trotz der sorg- 

 samsten Pflege konnte ich sie nur einen Tag 

 am Leben erhalten. Es war mir um diese 

 Schwalbe auch deshalb noch besonders leid, 

 weil es das Männchen des zwei Jahre hin- 

 durch in Dauerehe gelebten Paares war, welches 

 daher auch dieses Jahr zurückkehrte, ob mit 

 der früheren Ehegattin, bleibt jedoch in Frage 

 gestellt. 



Erwähnenswert halte ich noch zwei Fälle, 

 welche folgendermassen lauten. Einen Stall 

 im Meierhofe Tavarnamezö, wo viele Schwal- 

 ben zu brüten pflegen, Hess ich noch im 

 Winter mit gepresstem Stroh füllen, welches 

 bis zur Ankunft der Schwalben nicht ver- 



