481 



(lődik. Főképen fiigyal. vadrózsa és c,vertyáii 

 van tervbe véve. 



Az odulakók számára egyelőre csak 10 

 fészekodut helyoztünk el, minthogy e madarak 

 betelepülése előreláthatólag lassú lesz. El- 

 vonja u. i. őket az Állami Méliészeti Gazcla- 

 ság közvetlenül szomszédos árnyas parkja, 

 mely az odnlakóknak már 9 év óta kedvelt 

 fészkelőhelye. 



Május 28-án Tokajon jártam, oly feladattal, 

 hogy a Tokajheíjy mai r orar evő madár állo- 

 mányát számhavegycm és annak főképpen a 

 szölömolyirtás okából kívánatos mer/növelését 

 előkészítsem. 



A sikert az a kedvező körülmény teszi 

 remélhetővé, hogy a szőlők fölött itt is, mint 

 az egész Hegyalján a hegycsncsokat mindenütt 

 erdők koronázzák. Ha nem is kizárólag, de 

 bizonyára jelentékeny részben az említett 

 erdőkből kijáró madarak hatásának tulajdo- 

 nitható, hogy az annyira rettegett szőlőmoly a 

 Hegyalján eddig csak szórványosan mutat- 

 kozott. 



Arra kell tehát törekednünk, hogy a rovar- 

 evő madaraknak az erdőből való kijárását 

 vagy időszakos kitelepülését megkönnyítsük. 

 Ezt pedig azzal érjük el, hogy számukra a 

 szőlők közt is minél több fészkelő és biivó- 

 helyet létesítünk. 



A kezdeményezés érdeme e téren 2iZempl('n- 

 megyei Gazdasági Eggesiilet-é, a mely Sátor- 

 aljaiijheiyből kiindulólag már 2 év óta osztja 

 szét a fészekodvakat a szőlősgazdák közt. Az 

 egyesület titkárja De. Berzeviczy Bkla itt leírt 

 szemleutam egy részén kalauzom is volt. 



A Tokaj-hegyet köriilgyalogolva, valamint 

 Tarczal-Tokaj irányában a csúcson át meg- 

 mászva, úgy láttam, hogy annak északi — 

 úgynevezett „hideg" — oldalán kielégítő az 

 állapot, a mennyiben a számos vízmosás ter- 

 mészettől is dúsan van fagyai-, gyertyán-, 

 vadrózsa- és bodzabokrokkal borítva és a 

 sűrűn hangzó poszáta- dal bizonysága szerint 

 rovarevő madarakkal is kellőleg be van népe- 

 sítve. A szintén az északi lejtőn lévő Vecsey- 

 Aquila XX. 



der Wasserrisse noch heuer begonnen, wozu 

 hauptsächlich Liguster, Wildrose und Weiss- 

 buche verwendet werden. 



Für die Höhlenbrüter wurden einstweilen 

 bloss 10 Nisthöhlen ausgesetzt, da die Ein- 

 wanderung dieser Vögel voraussichtlich lang- 

 sam verlaufen wird. Sie werden vermutlich 

 durch eine benachbarte, seit 9 Jahren bezogene 

 Brutstelle, durch den schattigen l'ark der 

 staatlichen Imkerschule grösstenteils zurück- 

 gehalten. 



Am 28. Mai weilte ich in Tokaj, damit 

 beauftragt, den heutigen Bestand der Insekten- 

 fresser des Tokajer Berges zu bestimmen und 

 deren Vermehrung besonders im Interesse der 

 Bekämpfung des Sanerwurmes vorzubereiten. 



Der Erfolg wird durch den günstigen Um- 

 stand verbürgt, dass nämlich die Bergspitzen 

 oberhalb der Weingärten auch hier, wie 

 überhaupt auf der ganzen Tokajer Hegyalja 

 mit Wäldern gekrönt sind. Es ist, wenn auch 

 nicht einzig, doch ofi'enbar grösstenteils diesem 

 Umstände zu verdanken, dass auf diesem 

 Weingebiete der so sehr gefürchtete Sauer- 

 wurm bisher nur sporadisch vorkam. 



Wir müssen also danach trachten, den 

 insektenfressenden Vögeln den Ausflug oder 

 auch die periodische Ansiedelung aus jenen 

 Wäldern zu erleiclitern. Das lässt sich dadurch 

 erreichen, dass man für sie auch zwischen den 

 Weingärten tunlichst viele Sclilupf- und Brut- 

 plätze schaß't. 



Das Verdienst der Initiative gebührt hierin 

 dem Landwirtschaftliche» Vereine des Komi- 

 tates Zemplén, welcher aus Sátoraljaiijhely 

 ausgehend, schon seit 2 Jahren künstliche 

 Nisthöhlen unter den Weingartenbesitzern 

 austeilte. Der Sekretär des Vereins, Dr. Béla 

 V. Berzeviczy, war mir auf einem Teile der 

 hier beschriebenen Inspektion auch als Führer 

 behilflich. 



Während ich den Tokajberg rings umge- 

 gangen, dann in der Richtung Tarczal-Tokaj 

 erstiegen habe, hatte ich auf der nördlichen, 

 sogenannten „kalten" Seite des Berges ganz 

 leidliche Zustände gefunden, indem dort die vie- 

 len Wasserrisse von selbst dicht mit Liguster-, 

 Weissbuchen-, Wildrosen- und HoUuuder- 

 strauchwerk bewachsen sind und — nach 

 den überall singenden Grasmücken gefolgert 

 — auch mit insektenfressenden Vögeln gut 

 besetzt sind. Der ebenfalls auf der nördlichen 



61 



