485 



helyenként kb. 5 cm átniérőjii ágciarabokkal 

 van alátámasztva. Előnye abban vau, hogy a 

 macskát is visszatartja. A fa sérülése itt is 

 minimális, mert a támasztófácskákon átütött 

 szögeknek csak a kéregben kell kapaszkodniok. 



Főképpen a macska ellen irányul a fedél- 

 szerkezetnek a 6. ábra szerint javasolt csekély 

 módosítása is, a melyen a biztonságot ipar- 

 kodtam a kezelés köunyű- 

 ségével egyesíteni. 



Mint ismeretes, az Ornith. 

 Központ a BERLEPSCH-féle mű- 

 odvak fedelét kezdettől fogva 

 leemelhetőnek készíttette, 

 mert a csavarokkal lezárt 

 fedél az odút a fészkelés 

 beható tanulmányozása és 

 általában az érdeklődés elől 

 is elzárja. A fadugó, mely 

 a fedelet rögzítette, kezdet- 

 ben pontosan beleillett az 

 odúba s így gyakran meg- 

 történt, hogy a fedelet hu- 

 zamosan ért nedvesség foly- 

 tán bedagadt, beunszorult. 

 E bajon úgy segítettünk, 

 hogy a dugót vékonyabbra 

 vettük, úgy helyezve el, 

 hogy csak elől érintse az 

 odu belsejét. Ámde ez a fajta fedél meg az 

 egyenlőtlen beszáradás folytán nem ritkán 

 nagyon is meglazul, úgy hogy szélviharban, 

 még inkább azonban a ráugró macska súlya 

 alatt lebillen. Az ebből eredő veszély elhárí- 

 tására való az a két szeg, mely az ábra sze- 

 rint fiiróvnl késsült nyilason van a dugóba 

 lazán betolva. A lebillenést feltétlenül meg- 

 akadályozza s minthogy a szegek lazán fe- 

 küsznek, arevideálás alkalmával puszta kézzel 

 is könnven kihúzliatók. 



G. ábra. A leemelhető odúfedél védelme 



lebillenés ellen. 

 Abb. G. Schutz des abhebbaren Deckels 



gegen Umkippen. 



.\ fedélszerkezet — az odúnak ez a két- 

 ségtelenül legkényesebb része — ezzel még 

 nincs ugyan végleg megoldva, de mindaddig, 



da doch der in Spannweite herumgeführte 

 Stacheldraht stellenweise mit etwa 5 cm star- 

 ken Aststückchen gestützt wird. Sie hat aber 

 den Vorteil, dass sie auch die Katzen zurück- 

 hält. Die Beschädigung des Baumes ist auch 

 hier minimal, da man die Nägel, welche durch 

 die Stützhölzchen geschlagen werden, bloss 

 in die äussere Rinde hineinzutreiben braucht. 

 Auch die auf Abbildung 6 vorgeschlagene 

 geringe Modifikation in der Anbringung der 

 Deckel, ist hauptsächlich gegen die Katze 

 gerichtet. Ich trachtete hiebei die grössere 

 Sicherheit mit der Leichtig- 

 keit des Handhabens zu ver- 

 einigen. 



Wie bekannt, liess die 

 U. 0. Centrale die von Ber- 

 LEPscn'schen Nisthöhlen von 

 Anfang an mit leicht abheb- 

 baren Deckeln verfertigen, 

 indem die mit Schrauben 

 verschlossenen Deckeln die 

 Höhlen sowohl vor dem 

 eingehenden Studium der 

 Nistweise, als auch über- 

 liaupt vor dem Interesse ver- 

 schliessen. Der Holzpropf, 

 welcher den Deckel fest- 

 hielt, hat anfangs den Innen- 

 raum der Höhle ganz aus- 

 gefüllt, was die Folge hatte, 

 dass derselbe von der länger 

 einwirkenden Feuchtigkeit 

 aufgeschwollen, oft stecken blieb. Dieser Fehler 

 wurde dadurch beseitigt, dass man den Propfen 

 schmäler machte und so anbrachte, dass der- 

 selbe den Inneuranm der Höhle nur vorne 

 berühren konnte. Doch wurden wieder solche 

 Deckel durcli das ungleichmässige Eintrock- 

 nen nicht selten derart gelockert, dass sie 

 bei Sturmwetter, noch mehr aber unter dem 

 Gewichte der etwa draufspringenden Katze 

 umkippten. Um derartigen Gefahren vorzu- 

 beugen, werden laut Abbildung 6 zwei Nägel 

 durch vurgebohrtc Löcher in den Propf locker 

 hineingeschoben. Dadurch wird das Umkippen 

 unbedingt verhindert, die locker liegenden 

 Nägel sind aber bei der Revision auch mit 

 blosser Hand leicht zu entfernen. 



Die Konstruktion des Deckels — als ent- 

 schieden heikelster Teil der Nisthöhle — ist 

 hiedurch noch lange nicht eudgiltig gelöst. 



