496 



levőkben alij; találunk fészket. E helyett igen 

 jó menedékül szolgál zivatar, jégverés idején ; 

 kedvelt hálótanyának is bizonyult. Kis szám- 

 ban való alkalmazásának tehát meg van az 

 értelme. 



Ha az odu környezetét, magasságát, min- 

 táját illetőleg általános szabályokba foglalható 

 igényeket találunk is a madaraknál, az érde- 

 kes kivételek sem ritkák. 



Szabály például az is, hogy a fészekodu 

 nyílása dél vagy délkelet felé nézzen, mert 

 ez felel meg az eredeti fészkelőhely, a har- 

 kályodu fekvésének is. Ezzel szemben azt 

 találjuk, hogy széltől védett területen kivétel- 

 kép az északnak fordult odúban is szívesen 

 fészkel a madár, sőt arra is van példa, hogy 

 az ilyent még előnyben is részesítette. így 

 Selymessy Ferencz a bisztrai erdőgondnokság 

 1077— 135Ü m magasságban levő három odu- 

 telepéről azt tudatja: „Mind a három telepen 

 az odúk egy-egy tisztást körülövező erdő- 

 szélen akként vannak 2—3 m magasságban 

 megerősítve, hogy röplyukuk a tisztás felé 

 néz. Ily módon a legtöbb odu a szabály sze- 

 rinti délkeleti iránytól eltérő helyzetbe jutott 

 és .jellegzetes, hogy bár az egyébként jól 

 elhelyezett odúk közül szabadon választhattak, 

 mégis az észak, északnyugat és északkelet felé 

 néző odukhan inkább fészkeltek, mint a dél- 

 kelet vagy dél felé nézőkben". 



A rezsőparti erdőgondnokságban pedig azzal 

 a köztapasztalattal szemben találunk kivételt, 

 hogy a madarak lehetőleg mindig a legutóbb 

 kihelyezett, tehát legtisztább, féregtői teljesen 

 mentes fészekodukat foglalják el legelőször. 

 Ott a 12 régi odúban 9 pár, az 50 újabb 

 odúban ellenben csak 4 pár hasznos madár 

 települt meg. E kivétel okát az új odúk kör- 

 nyezetében keresem. 



Az egészben is csekély települést az erdő- 

 gondnok azzal magyarázza, hogy a téli hóna- 

 pokban a 3 etető körül rendkívül sok czinege 

 tanyázott azon a tájon s a rovarokat annyira 



Spalierpflan/.cn versteckt etc. bewährt. In den 

 auf Baumstämme befestigten tindet man sehr 

 selten ein Nest. Statt dessen leistet sie als 

 Unterschlupf in Sturm und Hagel sehr gute 

 Dienste und wird aucli als Sclilafstätte gerne 

 benützt. Ihre Anwendung - wenn auch zwar 

 in geringerer Zahl — ist also keinenfalls 

 überllüssig. 



Finden wir auch bei den Vögeln gewisse 

 Ansprüche, welche die Umgebung, die Höhe 

 und Form der Nisthöhlen betreffend, in all- 

 gemeine Regeln zusammenfassbar sind, so 

 mangelt es auch an interessanten Ausn;ihmen 

 nicht. 



Eine solche Regel ist z. B.. dass die Flug- 

 löcher der Nisthöhlen nach Süd oder Südost 

 gerichtet werden müssen, da diese der Rich- 

 tung der ursprünglichen Niststätten, der 

 Spechthöhlen am besten entspricht. Dem ent- 

 gegen finden wir, dass auf vom Winde ver- 

 schonten Stellen ausnahmsweise auch gegen 

 Nord gerichtete Nisthöhlen besiedelt, ja sogar 

 bevorzugt werden. 



So teilt uns Franz v. Selymessy von den 3 in 

 der Forstverwaltung Bistra in 1077 — 1350 m 

 Höhe errichteten Anlagen folgendes mit: „Auf 

 allen 3 Anlagen sind die Nisthöhlen an den 

 Rändern von Lichtungen in 2 — 3 m Höhe 

 derart angebracht, dass die Fluglöcher den 

 Lichtungen zugewendet sind. Dadurch erhiel- 

 ten die meisten Höhlen eine von der regel- 

 rechten südöstlichen Riciitung abweichende 

 Lage und es ist charakteristisch, dass die 

 Vögel, obwohl sie die freie Wahl unter den 

 sonst gut angebrachten Höhlen hatten, dennoch 

 vorwiegend die nach Nord, Nordwest und 

 Nordost gerichteten Höhlen besiedelten" . 



Die Forstverwaltung Rezsőpart lieferte wie- 

 der die Ausnahme jener Erfahrung, dass 

 die Vögel tunlichst die zuletzt ausgesetz- 

 ten, folglich reinsten, von Ungeziefer gänzlich 

 freien Nisthölilen zuerst zu besiedeln pflegen. 

 Dort wurden nämlich von den 12 alten Höhlen 

 9, von den 50 neuen aber bloss 4 von nütz- 

 lichen Vogelarten angenommen. 



Die Ursache dieser Ausnahme würde ich in 

 der Umgebung der neu ausgesetzten Höhlen 

 suchen. 



Die auch im ganzen geringe Besiedelung 

 trachtet der Forstverwalter dadurch zu erklä- 

 ren, dass in jener Gegend in den Winter- 

 nionaten bei den 3 Futterstellen ungemein 



