504 



a hegyes tájakon, mert ini<; vasiítunk Krassó- 

 szörény megye sik részein robogott, a sínek 

 melletti akáczfákon sok fészket észleltünk, 

 többet SzLÁvy le is fotografált a vonat abla- 

 kából. A Seseniinuról déltájban egy keselyűt 

 láttunk meg a Herkulesfürdő mögötti Domogled 

 hegy felett, de hamar eltűnt, faját nem álla- 

 píthattuk meg. 



A fürdőbe a Valea mare-völgyön ereszked- 

 tünk le, e völgy mélyebb részén gyümölcsö- 

 sök vannak, a hol a kiirtott gazt, rőzséket 

 stb. leginkább a patakcsa felé hordták össze, 

 jó búvóhelyet csinálva így a sövénysármány- 

 nak, melyből egy cf példányt lőtt Szlâvï 

 a, M. K. 0. K. részére. (Méretei: h.: 16, sz.: 

 8-5, f.: 7-2, 1.: 2, es.: M.) 



Ugyanezen a napon lőtt Szlâvy egy sövény- 

 sármányt is (Emheriza cirlus L.) az első pél- 

 dányt, a mely erről a vidékről ismeretes. 



Figyelmünket lekötötte egy érdekes fészek 

 is. Ez kb. 3 méter magasan volt egy lonib- 

 hullató fán. Nem tudhattuk meg, hogy mi 

 építhette. Tavalyi volt s már kissé lazult 

 ahhoz, hogy elvigyük, de legalább lefényké- 

 peztük. Távolabbról úgy nézett ki, mint egy 

 miniatűr szarkafészek, a fedele kissé hanya- 

 gabb volt, a csészéje pedig befelé vékonyodó 

 fűszálakból volt összeállítva, nem nagy gond- 

 dal. Az oldal és a fedél különféle galiyacs- 

 kákból állott és pedig oly hosszúakból is, 

 hogy nem képzelhető el, hogy ezeket kisebb 

 termetű madár elhozhatta volna, a csésze nagy- 

 sága pedig legfeljebb őrgébicsnagyságú ma- 

 dárra utalt. Ezért arra is gondoltam, hogy a 

 már meglévő fészket bástyázta körül vala- 

 melyik peleféleség. 



Április 2Ü-ikán délelőtt a Mehádia felé nyúló 

 Strajuli hegyet másztuk meg, ennek déli része 

 a fészkelésre alkalmas sziklás oldal, ezt igye- 

 keztünk megmászni. Szlávy nyugoti, én déli 

 irányból. Hamar láttuk, hogy a hely elég for- 

 galmas vércsetanya, repkedett ott nemcsak 

 vörös, de kék vércse is. A költők számát 

 10—15 párra teszem. A hegy legmeredekebb 



in den gebirgigen Teilen, indem wir aus dem 

 Zuge, während wir durch den ebenen Teil 

 des Komitats Krassó-Szöréuy reisten, neben 

 der Bahnstrecke viele Nester beobachteten, 

 von welchen Szlávy auch einige während der 

 Fahrt photographierte. Gegen Mittag sahen 

 wir vom Seseminu-Rücken aus einen Geier 

 über dem hinter Herkulesfürdő befindlichen 

 Domogled-Berge welcher jedoch bald ver- 

 schwand ; die Artzugehörigkeit konnte nicht 

 festgestellt werden- 



Das Bad erreichten wir, dem Valea mare- 

 Tale folgend ; in den tiefer gelegenen Teilen 

 des Tales sind Obsgärten, in welchen die 

 ausgerodeten Reiser, Wildlinge usw. zumeist 

 in die Nähe des Bächleins aufgehäuft wer- 

 den, welche dann gute Schlupfwinkel für 

 die Zippanimer bilden. Ein Exemplar erlegte 

 auch V. Szlávy für die Sammlung der Königl. 

 U. 0. C. (Masse: L. 16, Fl. 8-5, Schw. 7-2, 

 L. 2, Sehn. Vi cm). 



Am nämlichen Tage erlegte Szlávy auch 

 eine Zaunammer [Emheriza cirlus L.), das 

 erste Exemplar, welches aus dieser Gegend 

 bekannt ist. 



Auch ein interessantes Nest fesselte unsere 

 Aufmerksamkeit. Dasselbe befand sich unge- 

 fähr in drei Meter Höhe auf einem vom 

 Laube entblössten Baume. Wir konnten nicht 

 entscheiden, wer der Erbauer sein konnte. 

 Es war ein vorjähriges Nest, zu locker, um 

 es mitnehmen zu können, doch wir photo- 

 graphierten es wenigstens. Vom weiten sah 

 es aus, wie ein Miniatur-Elsternest, nur war 

 das Dach etwas nachlässiger gebaut und 

 bestand der wenig sorgfältig gebaute Napf 

 aus nach inwendig dünner werdenden Gras- 

 halmen. Die Aussenseite und das Dach be- 

 standen aus verschiedenen Reisern, und zwar 

 aus derart langen, dass es unmöglich er- 

 schien dass dieselben von einem kleineren 

 Vogel herbeigetragen worden sein konnten ; 

 die Grösse des Napfes liess höchstens auf 

 Raubwürgergrösse schliessen. Ich glaubte 

 deshalb auch an die Möglichkeit, das irgend 

 ein fertiges Nest von einer Siebenschläferart 

 überbaut wurde. 



Am Vormittag des 2Ü April bestiegen wir 

 den Strajuti-Berg, welcher bis unter Mehádia 

 reicht ; der Südhang desselben ist zum Hor- 

 sten geeignet, diesen trachteten wir zu er- 

 reichen, Szlávy von der westlichen, ich von 



