349 



Haagnhr AiAiN, ScLATER W. L., a most el- 

 hunyt ScLATKR Ph. L. tia és Buckerill A. tár- 

 saságában megalapította a South African Orni- 

 thologists Union-t, a melynek első alelnöke 

 lett. Több Ízben elnöke volt a transvaali 

 biológiai társulatnak is. Elvesztése nagyon 

 sajnálatos, mert hivatva volt a tudománynak, 

 főleg az ornithophaenologiának nagy szolgá- 

 latokat tenni. 



Csató János. 



1833—1913. 

 1913 november 13-án déli 1 óra 30 percz- 

 kor elhunyt Csató János kir. tan., Alsófehér 

 vármegye volt alispánja, a M. K. Ornitholo- 

 giai Központ tiszteleti tagja, számos bel- és 

 külföldi egyesületnek és társulatnak tagja, 

 hajlott korban, baloldali szélhűdés követ- 

 keztében. Az elhunytat igazán messze földön 

 is jól ismerték és absolut -megbízhatóságáért 

 általános tisztelet övezte. 



Az 1848/49. évi szabadságharcz tüzes hu- 

 szárhadnagya az elnyomatás idején konczai 

 birtokára vonult vissza. Itt a természettudo- 

 mányokkal, főleg ornithologiával és botani 

 kával foglalkozott és az őt jellemző határo 

 zottsággal odáig vitte a dolgot, hogy gyűj- 

 teménye szűkebb hazájára, az egykori Erdélyre 

 nézve valóságos locus credibilis lett. Minden 

 megvolt gyűjteményében, a mi az idők folya 

 mán különösen az ornithologia terén ismeretes 

 volt. Különösen becsessé tette gyűjteményét 

 annak irodalmi feldolgozásával és publikálá- 

 sával. A mit tehát czéljául kitűzött, azt el is 

 érte! Ugyan hányan mondhatják ezt önmaguk- 

 ról V Jellemző CsATó-ra az ő nagy, külsejével 

 ellentétben állónak látszó, türelmessége. A 

 magyarok és szászok közötti politikai feszült 

 ség idején is fenntartotta az érintkezést a 

 szász nemzetiségű természetvizsgálókkal, de 

 csakis a tudomdiuj iiiüfelöivel. Bielz E. A. -val és 



^lit A. Haagner, W. L. Sclateu, den 

 Sühn des jüngst verstorbenen Ph. L. Scl.ater 

 und A. Buckerill, machte er sich um die 

 Gründung der South African Ornithologists 

 Union verdient, deren erster Vizepräsident 

 er war. Mehreremale war er auch Präsident 

 der Biologischen Gesellschaft von Transvaal. 



Der Verlust dieses eifrigen, noch in den 

 besten Jahren stehenden Mannes ist sehr zu 

 bedauern, da er berufen war der Wissen- 

 schaft, namentlich der Ornithophiinologie, be- 

 deutende Dienste zu leisten. 



Johann von Csató. 



1833-1913. 



Am 13. November 1913, nachmittag 1 Uhr 30 

 Minuten starb hochbetagt, infolge eines linksei- 

 tigen Schlagfusses, Johann von Cs.ato. königlicher 

 Rat, ehemaliger Vizegespan des Komitates 

 Alsófehér, Ehrenmitglied der König). Unga- 

 rischen Ornithologischen Centrale und Mitglied 

 vieler Vereine und Gesellschaften des In- und 

 Auslandes ; infolgedessen wirklich weit be- 

 kannt, und seiner absoluten Zuverlässigkeit 

 wegen allgemein geehrt. 



Der blutjunge Husaren-Lieutenant des Frei- 

 heitskampfes von 1848 — 49, verlegte sich in 

 der Epoche der Unterdrückung, auf seinem 

 Landgute Koncza, auf die Pflege der Natur- 

 wissenschaften, ganz besonders auf Ornitho- 

 logie und Botanik und bei der ihm eigenen 

 Beharrlichkeit, brachte es so weit, dass seine 

 Sammlung für seine engere Heimat,, das histo- 

 rische Transylvanien, einen wahren Locus 

 credil}ilis bildete. Nichts, was im Laufe der 

 Zeit auf dem Gebiete der besonderen Orni- 

 thologie bekannt wurde, fehlte in seiner 

 Sammlung. Was aber seinen Sammlungen 

 besonderen, wissenschaftlichen Wert gab, das 

 war der Umstand, dass er die Sammlungen lite- 

 rarisch bearbeitete und alles publizierte. Das 

 also, was er sich als Ziel gesteckt hat, hat 

 er voll und ganz erreicht ! Wie viele können 

 dies von ihrem Bestreben sagen ! ? Das, was 

 V. Csató auch besonders auszeichnete, war 

 seine grosse Toleranz, welche zu seinem 

 Äusseren im Wiederspruch zu stehen schien. 

 Selbst zur Zeit der grössten politischen Span- 

 nung zwischen Ungarn und den Sachsen, pflegte 

 V. Cs.ato mit den sächsischen Naturforschern 

 die besten Beziehungen, aber nur mit Männern 



