13 



hogy a subspecies megítélésénél a külső mel- 

 lett a biologia és földrajzi elterjedés is dön- 

 tök, az összehasonlító csoport megválasztásá- 

 nál másodsorban az volt a czél, hogy az 

 ebbe sorozandó két species biológiája és föld- 

 rajzi elterjedésében a különbségek lehetőleg 

 ne legyenek nagyobbak mint az A. neglectu- 

 sok és f'abalis csoportjában. Minthogy azon- 

 ban mindkét csoport képviselői egnidöbeii és 

 cijliazoii helyen is találhatók, a biológiai viszo- 

 nyok : életmód, táplálék stb. egyazon csoport 

 keretében szintén egyezők, az osteologiai ala- 

 pon elért eredményen nem változtathatnak. 



A következő osteologiai jellemzés a í'ürbrin- 

 ger-féle táblázatok alapján * a két-két legköze- 

 lebbről rokon faj mellcsontvázainak correlatiot 

 tünteti fel. 



Az egyes csontok külön leírása szükség- 

 telen, minthogy a táblázatokban foglalt mé- 

 retekből a mellcsontváz összes számba vehető 

 viszonyai kiolvashatók s e mellett gyors átte- 

 kinthetőségük miatt az összehasonlító eljárásra 

 igen alkalmasak. 



7. A coraco-scapularis szög nagysáq((. 



A szög csik'sa a coracoid és scapula közti varratba 

 esik, szárait a coracoid s a liajlott scapula képezik. 

 Ez utóbbira nézve Fübbeinger a mérhető legnagyobb 

 és legkisebb szög között veszi fel a szögszárat, de 

 beismeri, hogy ez a mérés csak relativ pontosságú, 

 s az adatok különböző vizsgálatok szerint igen el- 

 térők lehetnek. Megjegyzem, hogy a lágy részektől 

 megtisztított á. n. száraz mellcsontváz, melynél azon- 

 ban az egyes csontok eredeti helyzetükben változat- 

 lanok, részletes földolgozásra feltétlenül a legérté- 

 kesebb. 



theilung von Subspecies nebst Morphologie auch 

 die Biologie imd geographische Verbreitung ihre 

 Bedeutung haben, handelte es sich bei der 

 Wahl der vergleichenden Gruppe in zweiter 

 Linie darum, dass sich die einzureihenden zwei 

 Species weder in der Biologie, noch in der geo- 

 graphischen Verbreitung womöglich nicht mehr 

 unterscheiden, als A. fiilxilis und neißectuR. 

 Da aber die Formen beider Gruppen zur selben 

 Zeit und in gleichen Gegenden zu treffen sind, 

 die biologischen Verhältnisse : Lel>ensweÍ8e, 

 Nahrung u. s; w. innerhalb der Grenze der- 

 selben Gruppe ebenfalls die gleichen sind, kön- 

 nen sie das auf osteologischer Grundlage er- 

 reichte Eesultat immöglioh umstossen. 



Folgende osteologische Charakteristik stellt 

 die Correlationen der Brust- und Schulterkno- 

 chen zweier einander am nächsten verwandten 

 Arten auf Grund der osteologischen Tabellen 

 von Prof. Dr. Max Fürbringer ^ dar. Dies 

 macht ein separates Beschreiben überflüssig, 

 da aus den Angaben der Tafeln alle Verhält- 

 nisse der Brustknochen ersichtlich und ver- 

 möge ihrer leichten Übersicht zum compara- 

 tiven Verfahren sehr geeignet sind. 



1. Grösse des corace scapuiuren Winhels. 



Die Spitze des Winkels fällt in die Naht zwischen 

 Coracuid u. Scapula; die Sehenkel werden durch das 

 Coracoid u. die gebogene i^capula gebildet. Für letz- 

 tere nimmt Fürbringer das Mittel zwischen dem 

 grösstmöglicheu u. dem kleinsten Winkel an, giebt 

 jedoch zu, dass diese Messxmg nur von relativer 

 Pünktlichkeit sei, dass somit die Daten je nach dem 

 Autor verschieden sein können. Ich bemerke hierbei, 

 dass die von den Weichtheilen gereinigten, sogenann- 

 ten Trocken-Skelete, bei welchen jedoch die einzelnen 

 Knochen in ihrer Lage unverändert blieben, für solche 

 Zwecke — wo man die Bänder natürlich nicht benö- 

 thigt, — am geeignetesten sind. 



A. fabalis. 

 90° 



A. negi. (f 



80-' 



A. nec/l. Ç 



A. negl. ? ' 



75° 



L. ridib, 



75° 



L. 



'HilUS cT 



80° 



L. caììtis í^ 

 80" 



ê. Az angidus intercoracoìdalìs nagysága. 



A systematikai fejlettséggel általában csökken, míg 

 a családokon belül a testnagysággal általában nő. 

 Röpülni nem tudók és jó röpülök közt vegyesen talál- 

 liatók nagy intercoracoidál szögek. 



* Untersuchungen zur Morphologie und Systema- 

 tik der Vögel. I. Specieller ïheil. Amsterdam und 

 Jena, 1888. 



2. Grösse des Angulus inter co racoidalis. 



Dieser nimmt mit der systematischen Entwicke- 

 lung ab und innerhalb der Familien mit der Körper- 

 grösse zu. Man findet bei guten Fliegern u. auch 

 unter Flugunfähigen grosso Iiilefroracoidal-Wiiikcl. 



* Untersuchungen zur Morphologie und Systematik 

 der Vögel. I. Spezieller Theil. Amsterdam u. Jena. 

 1 888. 



