17 



16. A furcula hossza (vetítve) a iiypocleidiuin 

 és pars supracnidalis nélkül Dim .-hen. 



Az ágak acrocaracoidalis részeit összekötő hori- 

 zontalis vonal közepétől a furciila hátsó végéig (excl. 

 hypocleidiuin) mért távolság. Közvetlen mérések a 

 niailármellöv e legváltozóbb alakú csontjáról kevéssé 

 tájékoztathatnak. 



10. Laiigsűíiiieiision (Lűiigsprojection j der 



Pitrcula ohne das Hypocleidium und die 



Pars supracoraeoidea in miìi. 



Die Entfernung von der Mitte der acrocoracoidalen 

 Theile der Äste verbindenden horizontalen Linie bis 

 zum hinteren Ende der Furcuki (excl. Hi/pocleidium^ 

 Unmittelbare Messungen oi-ientiren nur wenig über 

 diesen veränderlichsten Knochen des Vogelbrustgürtels. 



.1. fabali.-^ 



.4. liegt, r^ 

 òli 



«//. if 



VA 



I.. 



rlilih. 

 :!( » 



/.. 



Ills rj" 



L. raiiHf! 



17. A furcula alakja, tekintettel az ágak 

 frontalis görhültséoérc . 



A könnyen felötlő U és V alakon kívül Fürbringer 

 még parabolikus és elliptikus typust állít fel. Ezek 

 közöl kettő-három a legtöbb furcnlán egybeolvad, s 

 így a megítélésnél legtöbbször csak hasonlóságról 

 lehet szó. Legjobb tájékoztatást ad a furculák irón- 

 nal megfeketitett margó externusainak vízszintes lapra 

 való leforgatása. A visszamaradt vonal adja a fron- 

 talis görbületet. 



Az Anser-csoportljan a furcnla U alakú, míg 

 a Larusoknál inkább parabola. Magát az alakot 

 tekintve, sem a két lúd, sem a két sirály-fajnál 

 nincsenek határozott különbségek. 



18. A rlavicula sagittal is görhülete. 



A csoportokon belül ez irányban sincs kimu- 

 tatható eltérés : a claviculák nyilirányú görbü- 

 lete az Anser-csoportban jól, a Larusoknál meg- 

 lehetős gyengén convex. E pont különben ily 

 közel rokon alakoknál nem difl'erencziáló ér- 

 tékű. 



Pontosabb meghatározását megnehezíti a 

 görbület szabálytalanul váltakozó iránya, mely 

 aláfelé convexből egyenes és concáv, vagy con- 

 cávból convex lehet. Ilyen esetben legjobban 

 jellemez a rajz. 



(A görbültség fokát jelelő : igen erősen, erősen, jól, 

 meglehetős gyengén stb. meghatározásoknak termé- 

 szetesen csak nagy összehasonlító anyag alapján le- 

 het értéke, s ezért a XIX. táblázatban az Ansar és 

 Larusra vonatkozó adatokat használtam fel.) 



17. Form der Furcula . mit RücksicJtt auf 

 die frinitale Krüiiniiang ihrer Aeste. 



Nebst der leicht auffallenden V und V Form unter- 

 scheidet noch Fürbringer eine ellyptische und eine 

 parabolische Form. Von diesen verschmelzen jedoch 

 zwei bis drei an den meisten Fumila und handelt 

 es sich bei der Beurtheilung zumeist nur um eine 

 Ähnlichkeit der Formen. Am sichersten orientirt man 

 sich durch Abdrücken der durch Blei geschwärzten 

 a Maryo externum der Furcula auf eine Ebene. Die 

 zurückgebliebene Linie gibt die frontale Krümmung. 



In der .l//.s<'r-Gruppe ist die Furcula U-iöx- 

 mig, bei den zwei Lant-s-Arten mehr parabo- 

 lisch. Der Form nach ergeben sich in beiden 

 Gruppen nur belanglose Unterschiede. 



18. Verini Ite 11 der sa g ittál eu. Krihu nning der 



Cl avi cul a. 



Innerhalb der Gruppen lassen sich auch in 

 dieser Hinsicht keine Differenzen nachweisen. 

 Die sagittale Krümmung der Claviculae ist in 

 der /l//.ser- Gruppe gut, bei den LflrM.s-Arten 

 ziemlich schwach convex. Dieser Punkt ist übri- 

 gens bei so nahen Verwandten nicht von diffe- 

 renzierendem Werte. Eine präzisere Bestimmung 

 wird durch die unregelmässig wechselnde Kich- 

 tung der Curve erschwert, die, abwärts aus con- 

 vex gerade und concav, oder aus concav convex 

 werden kann. In solchen Fällen orientirt eine 

 Abbildung am klarsten. 



(Das den Grad der Krümmung bezeichnende «sehr 

 stark, stark, gut, ziemlich schwach» etc. hat natürlich 

 nur auf Grund grossen Vergleichsmateriales einen 

 Wert, weshalb ich die in der XIX. Tabelle über Anser 

 Larus angegebenen Daten Fürbbinger's benützte.) 



Aquila. IX. 



