29 



E szerint a L. cuiius és ridibundus közt nincs 

 határozott átmenet az .1. fabalifi és iieíilecfus 

 között pedig az egész osteologiai jellemzés me- 

 netélien követhető. Felötlőbb eltérések látsza- 

 nak a coraco-ficapuhirif^ szögben (2.) a atertium- 

 lioz izesülö bordák számában (20.) az A. iieíjlcc- 

 lus faj relative szélesebb .r//yj/i0.s/ci')ii(/»-aban 

 (23.) és ennek eontiguratójában (25.). Az elsőt 

 illetőleg a 10° -os szög különbség differeucziáló 

 értékét elveszi az a körülmény, hogy már a 

 3 A. f<ihali>i példánynál is 5°-08 eltéréseket ta- 

 lálunk, továbbá hogy a kérdéses szög az onto- 

 genetikai fejlődéssel is változik,^ biztos meghatá- 

 rozása pedig a scapuUi erős görbültsége mellett 

 teljesen kizárt. A 2. pontban talált eltérés egé- 

 szen lényegtelen, minthogy a bordaszám alá 

 van vetve individuális és antimer változások- 

 nak is. 



A xíjphoatcrnuiii-on észlelt különbségek 

 ellenben már feltétlenül jellemzők, csakhogy' 

 ennyi eltérés várható is volt és épen az a körül- 

 mény, hogy a xiiphoíiternwn, a fajrokonság oly 

 érzékeny fokmérője lett a megkülönböztető igen 

 kis fokú eltérésére vall, mely a többi csontokon 

 úgyszólva nyomtalan maradt. Hogy pedig a 

 xiiplio^teriiinii coníiguratiója, az incisurák és 

 trabeculák viszonyai mennyire változók egyéni- 

 leg is, ez kitűnt a L. eanas faj mellcsontvázá- 

 ban, a hol pl. a hátsó él körvonalát, az incisurák 

 és fenestrákat tekintve a L. canus faj sokkal 

 hasonlóbb a L. ridihuiidua-hoz, mint saját faj- 

 tájú nőstényéhez. 2 



Az osteologiai viszonyokból Ítélve az A. fa- 

 hdliii és neíjleduíi egymáshoz feltétlenül egészen 

 közelálló madáralak, mely mellcsontvázaiban 

 távolról sem tér el abban a fokban, a mint ez 

 az összehasonlítóul felhasznált két lehető kö- 

 zel rokonfajnál kimutatható volt, úgy hogy az 

 osteologia az A. iienlei'his faji önállóságának 

 ellentmond. 



különbség, daczára, hogy a megvizsgált L. 

 (Ins teljesen fejlett, erős példány volt. 



' FÜRBBINGEE I. pag. 31. 



- Lásd a 35. pontot s a II. táblát. 



nach ist zwischen L. c«/íu.s und ;7(///h</«/î/,.s kein 

 deutlicher Übergang, zwischen A. faiiolift und 

 iiegh'cbis lässt sich hingegen derselbe ganz gut 

 verfolgen. 



Auffallendere Unterschiede scheinen nur im 

 Coraco-scapulareii Winkel (2.) in der Anzahl der 

 mit dem Sternum verbundenen Eippen (20.) im 

 relative breiteren Xipiioiitprimm und in dessen 

 Configuration der negiectus Art zu sein. In Betreff 

 des ersten benimmt den differenzierenden Werth 

 des Unterschiedes von 10 Graden der Umstand, 

 dass man schon bei den 3 fabalü Exemplaren 

 Unterschiede von 5 Graden constatirt, weiters 

 dass fraglicher Winkel sich auch mit der onto- 

 genetischen Entwickelung verändert,^ wobei ein 

 fixes Bestimmen infolge der Krümmung der 

 Scapula ganz ausgeschlossen ist. Der im 2. 

 Punkte constatirte Unterschied ist, da die An- 

 zahl der Eippen individuellen und antimeren 

 Änderungen unterliegt, ganz unbedeutend. Da- 

 gegen sind die Unterschiede am Xiphoxterimm 

 zweifellos charakterisierende, es war jedoch 

 so viel Unterschied auch zu gewärtigen, und 

 eben der Umstand, dass das Xyphostemum der 

 so empfindliche Gradmesser der Artverwandt- 

 schaft, das Unterscheidende geworden, deutet 

 auf eine sehr geringfügige Differenz hin, die an 

 den übrigen Knochen sozusagen spurlos geblie- 

 l)en ist. Wie eben die Configuration des Xipho- 

 sternum das Verhältniss von Incisuren und der 

 Trabeculen auch individuell veränderlich sind : 

 ist dies ai;s dem Brustschulterapparate von L. 

 canuti ersichtlich, wo z. B. der Umriss der hin- 

 teren Grenze der Incisuren und Fenestra darauf 

 schliessen lässt, dass das Männchen von L. cii)iu>; 

 dem L. ridiliunduA mehr als seinem eigenen 

 Weibchen ähnlich wäre.'^ 



Aus den osteologischen Verhältnissen fol- 

 gernd sind A. fabalift und ìieglectus nächstens 

 verwandte Vögelformen, die in ihren Brustschul- 

 terapparaten bei weitem nicht in dem Masse 

 abweichen, wei dies bei den als Vergleichsmate- 

 rial verwendeten zwei ganz nahe verwandten 

 Larus-Arten nachweisbar ist, so dass die Osteo- 

 logie eine ^jie<'i/ische Selbstständigkeit der Art 

 A. iii'.filerius abspricht. 



so mehr, da das L. ridiliundus-Exeiaylar ein voll- 

 kommen entwickelter alter und starker Vogel gewesen. 



' FüRBRINOER I. pag. 31. 



- Siehe Punkt "i.".. und Taf. II. 



