G3'akran azt a benyomást nyerjük, mini ha 

 liizonyos körökben a szakba való minden bele- 

 mélyedéstől való tartózkodás-féle ka^jott volna 

 lábra. Ez állításomnak egyik frapijáns példája 

 KLEiNscHMim-nek a Falco Hierofalco (dahköirrói 

 szóló értekezése az «Aquilid' VIII. kötetében 

 (19011 



Kleinschmidt, mint ismeretes, az «alakkor» 

 eszméjét már 1900-ban pendítette meg a «Jour- 

 nal für Ornithologie »-ban (V. folyt., 7. kötet, 

 p. 139) és ott részben nagyon mélyreható elvi 

 kijelentéseket tett, a többi között azt, hogy a 

 «fajfogalom előítéletétől » meg kellene szaba- 

 dulnunk s helyébe az «alakkört» helyeznünk, 

 a mely /'(/ )icvekkel legyen ellátva s ez által a 

 systematikust megkimélje attól, hogy ideje ja- 

 vát a régi speciesnevek kikutatásával fecsérelje 

 el. Hartert — nagyon helyesen — úgy véli 

 ugyanabban a folyóiratban (1901., V. folyt., 

 8. kötet, pag. 210 . . .), hogy ez a mozgalom 

 és — fontosságához arányítva mindenesetre 

 csak rövides — megokolása mégis csak több 

 figyelmet érdemel, mint a mennyiben bizonyos 

 rövid «eligazításokban» részesült. Hartekt be- 

 hatóan és körültekintéssel azon iparkodik, hogy 

 a saját szempontjából a Kleinschmidt nézeté- 

 nek tarthatatlanságát bebizonyítsa. A faj fo- 

 galmát illetőleg azt mondja Hartert a többi 

 közt, hogy a faj a tei-mészetben nein, fogalotìi, 

 mint Kleinschmidt véli, hanem niiicudöiilhellfn 

 U'ììij«. 



Erre megjelent Kleinschmidt értekezése a 

 a Hierofalco (ihikkörérol az «Aquilában», (1901, 

 VUI kötet, pag. 1 . . .) megfelelően illusztrálva, 

 a melyben Kleinschmidt felfogása van be- 

 mutatva; a vspecied» illetőleg egész határo- 

 zottsággal mondja Kleinschmidt: A «species» 

 fogalma belecsökönyösödött már rendszerta- 

 nunkba, nűiif deszkába a rozsdás szeg, a mely 

 meg nem lazítható ... A «subspecies» fogalmá- 

 val sem járunk jobban . . . Ezért is e fogalmak 

 használatától elállók...»; azután az calak- 

 l.'ör« fogalmának meghatározásához és bemuta- 

 tásához lát. 



Kleinschmidt elvi kijelentése ezután így 

 hangzik: «Itt nem arról van szó, hogy rendet 

 csiiiáljuid; az állatországban, mint a hogy ez a 

 nomenklatúrában történik, hanem hogy a ren- 

 tlel, a melyet a természet niagálnni midal, meg- 

 találjuk az összehasonlító zoogeographiában. » 



Ez bizonyára azt jelenti, hogy az «alakkör- 

 rel» a nmesterségesfi és a ^természetes» rend- 



Es macht gar oft den Eindruck, als herrsche 

 in gewissen Kreisen vor jeder Vertiefung der 

 Disciplin eine gewisse Scheu. Ein frappantes 

 Exempel für diesen Satz liefert Kleinschmidt's 

 Abhandlung über den Foi'modn'eis des Falco 

 Hierofalco im VIII. Bande der «Aquila» 1901. 



Kleinschmidt hat bekanntlich die Idee des 

 « Formenkreises» schon 1900 im «Journal für 

 Ornithologie» — V. Folge, Band 7, p. 139 u. 

 ff. — angeregt und dort zum The ile sehr tief 

 einschneidende principielle Aussprüche gethan, 

 u. A. man solle sich von den «Vorurtheilen des 

 Artbegriffes» frei machen und an Stelle dessel- 

 ben den «Formenkreis» setzen, welcher neue 

 Namen erhalten und den Systematiker davor 

 bewahren soll seine liesle Zeit mit Nachspüren 

 nach alten Speciesnamen zu vergeuden. Hartert 

 fand es — sehr richtig - in derselben Zeit- 

 schrift 1901, V. Folge, Band 8, pag. 210 u. ff., 

 dass diese Anregung und ihre — allerdings im 

 Verbältniss zur Wichtigkeit kurzathmige Be- 

 gründung — denn doch mehr Aufmerksamkeit 

 verdient, als ihr in gewissem kurzen «Abferti- 

 gungen» zu Theil wurde. Hartert ist bestrebt 

 eingehend, mit Umsicht die Unhaltbarkeit der 

 Ansicht Kleinschmidt's von seinem Standpunkte 

 aus zu beweisen. Hinsichtlich des Begriffes der 

 Art sagt Hartert u. A. : Art sei in der Natur 

 kein- Begriff wie Kleinschmidt annimmt, son- 

 dern eine uiiumstössliche Thatsache. 



Hierauf erschien Kleinschmidt's Abhandlung 

 über den Hierofalco Fornienkreis in «Aquila» 

 Bd. Vni 1901, pag. 1, u. ff., gehörig illustriert, 

 worin die Auffassung Kleinschmidt's demon- 

 striert wird; hinsichtlich des Begriffes »Species» 

 sagt Kleinschmidt ganz ausdrücklich : «Der 

 Begriff <i Species» sitzt nun einmal fest in unse- 

 rer Systematik, wie ein alter rostiger Nagel, 

 der sich nicht lockern lässt, im Brett . . . Auch 

 mit der «Subspecies» ergeht es uns nicht bes- 

 ser .... ich gebe desshalb diese Begriffe 

 auf ...» ; dann schreitet er an die Definition 

 und Demonstration des Begriffes «Fornwnkreis» 

 heran. 



Keinschmidt's principieller Satz lautet dann : 

 «Es handelt sich nicht darum eine Ordnung für 

 das Thierreich zu machen., wie es in der Nomen- 

 clatur(!) geschieht, sondern (/ie Ordnung, die in 

 der Nalui' selbst liegt, t^u finden in der Zoogeo- 

 graphie. » 



Das will wohl heisson : mit dem «Formen- 

 kreis» ist die Frage des »küiisllichen» und des 



