50 



lagos napja: az északi vidéken április 5'5-ke, a 

 a nyugoti vidéken márczius 29'8-ika, a középső 

 vidéken márczius í26'7-ike s a keleti vidéken 

 április 3'3-ika; holott az eddig használt felosz- 

 tás szerint az északi hegyes vidéken április 6'9, 

 a nyugoti dombos vidéken márczius 30"7, az 

 Alföldön márcz. 26"9, s a keleti hegyes vidéken 

 ápr. 3"5-ike adja a megérkezés átlagos napját. 

 Az én mostani felosztásom szerint az északi 

 vidék hazánk azon területe, mely a 48-ik szé- 

 lességi fokon túl északra fekszik; a többi há- 

 rom vidék a 48-ik szélességi foktól délre esik, 

 és pedig a njiugolí vidék az ország nyugoti ha- 

 tárától, a Ferrótól számított 37-ik hosszúsági 

 fokig, a középső vidék (a nagy Alföld zöme) a 

 hosszúság 37 — 40 foka között terül el, a 40-ik 

 hosszúsági fokon túl levő vidék a keleli vidéki 



E négy vidéken afecske megjelenésének adatai 

 1898- és 1899-ben napról-napra a következők: 

 (Lásd 51 — 53. oldalokon.) 



Miként e táblázat tanúsítja, a legtöbb adat 

 1898-ban márczius 30-ikára, 1899-ben április 

 15-ikére esik. A négy vidék közül 1898-ban a 

 nyiigoti, 1899-ben pedig az északi tüiiteti fel a 

 kulminácziót azokon a napokon, a melyeken az 

 országos maximum jelentkezik. 1898-ban a négy 

 vidék kulminácziója 5 napon belül (márczius 

 28— április 1) jön létre, 1899-ben 12 nap (áp- 

 rilis 4 — április 15) telik el, míg a megjelenés 

 maximuma a négy vidéken kifejlődik. Az a vi- 

 dék, mely a 48-ik szélességi foktól délre és a 

 40-ik hossziisági foktól nyugotra terül, 1898-ban 

 sokkal több adattal kulminál, mint 1899-ben ; 

 ellenkezőleg az ország többi része, a Kárpátok 

 vidéke, 1899-ben kulminál több adattal, mint 

 1898-ban. 189S-l)an a kulmináczió után három 

 napra nagy csökkenés áll be, 1899-ben a kul- 

 mináczió xűán közvetlenül áll be a csökkenés s 

 a tünemény elég gyorsan végéhez közeleg, 

 holott 1898-ban újabb szai^orulat mutatkozik s 

 a jelenség lassan halad végéhez. 



Mind oly tények ezek, melyek magyarázatra 

 várnak. Kisértsük hát az időjárást najjról-napra 

 feltüntetni, ha vájjon nem lelünk-e abban némi 

 útmutatást az eligazodásra. Kezdem az 1898-iki 



neuen Eintbeilung, in der Nordgegend auf den 

 5'5. April, in der Westgegend auf den 29'8. März, 

 in der Mittleren Gegend auf den 2fr7. März und 

 in der Ostgegend auf den 3'3. April ; hingegen 

 ist laut der bisherigen Unterscheidung der mitt- 

 lere Tag des Erscheinens auf dem nördlichen 

 Bergland der G'9-te April, auf dem -westlichen 

 Hügelland der 30"7-te März, auf der Tiefebene 

 der 26"9-te März und auf dem östlichen Berg- 

 land der 3'5-te April. Laut meiner jetzigen Ein- 

 theilung ist das Gebiet jenseits des 48-ten Pa- 

 rallelgrades die Nordgegfud, diesseits gegen 

 Süden sind drei Gegenden, nämlich : WcMge- 

 ge)id, von der Landesgrenze bis zimi 37-ten 

 Längengrade (Ferro) : Mittlere Gegeml, der Theil 

 zwischen dem 37-ten bis 40-ten Längengrade; 

 Ontgegeiiil, vom 40-ten Längengrade bis zur 

 östlichen Landesgrenze. Die Mittlere Gegend ist 

 der weitaus grösste Theil der grossen Tief- 

 ebene. 



Für diese vier Gebiete sind die Ankunftsdaten 

 der Schwalbe für die Jahre 1898 und 1899 tag- 

 täglich auf Tabelle II zusammengestellt. (Siehe 

 pag. 51 — 53.) 



Laut der Tabelle fallen die meisten Daten im 

 Jahre 1898 auf den 30-ten März, im Jahre 1899 

 auf den 15-ten April. Am Tage der Landescul- 

 mination stellt sich die Culmination im Jahre 

 1898 auch auf der Westgegend, im Jahre 1899 

 a\if der Nordgegend ein. Im Jahre 1898 culmi- 

 niren alle vier Gebiete im Verlauf von 5 Tagen 

 (zwischen 28. März und 1. April), im Jahre 1899 

 sind dazu 12 Tage nöthig (vom 4- ten bis 15-ten 

 April). Die Gegend südlich vom 48-ten Breiten- 

 grade und westlich vom 40-ten Längengrade 

 culminirt im Jahre 1898 mit vielmehr Daten, 

 als im Jahre 1899 ; die anderen Theile des Lan- 

 des, die Karpatengegend nämlich, culminiren 

 im Jahre 1899 mit mehr Daten, als im Jahre 

 1898. Nach der Culmination des Jahres 1898 

 stellt sich ein grosses Abnehmen, ein grosser 

 Sprung in den Daten ein, im Jahre 1899 ist das 

 rapide Abfallen unmittelbar nach der Culmina- 

 tion wahrzunehmen, und das Ende der Erschei- 

 nung kommt schnell heran, im Jahre 1898 

 macht sich früher Aufschwung bemerkbar, be- 

 vor das Ende langsam herannaht. 



Dies sind lauter Thatsachen, die einer Erklä- 

 rung bedürfen. Probieren wir also eine Darstel- 

 lung des Wetters Tag für Tag, vielleicht finden 

 wir darin einen Fingerzeig, um uns einigermas- 

 sen Orientiren zu können. Beginnen wir also 



