179 



folyamáig; ennek a hónapnak 16. és 18-án még 

 láttam néhány himet, a mely az erdei pintyek 

 nagy téli csapatainak itt maradt kis töredékei- 

 hez csatlakozott. 



4. C.oÍKinliapaluiiihus L. — Orvöft galamh. — 

 Épen mint az erdei piiiti/ek s ugyanazon táp- 

 lálékra — a bikkmakkra — ■ utalva, tömegesen 

 teleltek ki nálunk ezek a galambok is. Min- 

 denütt, a hol csak néhány bikkfa együtt állott, 

 bizonyosan lehetett ezen madarak kisebb vagy 

 nagyobb csapatait találni. Néha töbl)szörösen s 

 jelentékeny rajokba — körülbelől 300 — 400 

 darab — verődtek össze, melyek felszálláskor 

 messzire elhallszó zajt okoztak. A rajok szintén 

 nagyon hosszasan összetartottak, míg végre 

 aprii hóban kisebb társaságokra szakadoztak, 

 melj^ek lassanként eltűntek s utoljára csak a 

 költőpárok rendes száma maradt meg. 



A hideg évszakot tehát, mely alatt vidékünk 

 madarakban olyan szegény szokott lenni, az idén, 

 azén nagy örömemre, három madárfaj bámula- 

 tos tömegekben élénkítette meg. És a bikkmakk- 

 nak, daczára hogy a rengeteg sok madár száz- 

 ezer számra fogyasztotta, s daczára, hogy az 

 ember tömegesen gyűjtötte, sok el is taposta- 

 tott — mégis csak a mi községünkben — mil- 

 liói keltek ki aprii havában, minek következ- 

 tében a talajt most szép tìatal bikkcsemetéknek 

 tömött zöld szőnyege fedi. 



5. Muscicapa atricapilla L. — Kormos légy- 

 kapó. — Ezek a kedves kis madárkák, melyek 

 nálunk csak átvonulnak, e tavaszon gyakori- 

 alibak voltak, mint különben szoktak lenni. 

 A szokottnál korábbi időben is köszöntöttek be. 

 Feljegyzéseim szerint 1897-ben május 4-ére, 

 lS98-ban május 2-ikára, 1899-ben máj. o-ikére, 

 1900-ban május 4-ikére esett első megérkezé- 

 sük. Az idén ezt a fajt legelsőbben már aprii 

 24-ikén láttam három példányban. Május hó 

 elsejéig naponta láttam néhányat, aprii 27-ikén 

 pedig épen 1 1 példányt, a mi az itt való viszo- 

 nyokhoz valójában jelentékeny szám. Nagyob- 

 l)ára szép fekete hímek voltak, de volt köztük 

 egy-egy szürkébb példány is ; nőstény cseké- 

 lyebb számban. 



6. Aeç/ithalus caudaíns (L.). — Őszapó. — 

 Ez a faj állítólag nem költ Hollandiában, én 

 azonban most az ellenkezőről győződtem meg. 

 April lü-ikéu, a szomszédos kertek egyikében 



bis tief in den April hinein; am 16., sowie am 

 18. d. M. beobachtete noch einige Männchen, 

 die sich den kleineren Überresten der grossen 

 Winterflüge von Buchfinken angeschlossen 

 hatten. 



4. Coluiiiini palumbus L. — Rin.fjellaabe. — 

 Ganz wie die Finken und auf dieselbe Nahrung 

 von Bucheckern angewiesen, überwinterten 

 diese Tauben massenhaft bei uns. Überall, wo 

 einige Buchen zusammen stehen, konnte man 

 stets kleinere oder grössere Trupps dieser Vögel 

 sicher finden. Auch vereinigten sie sich mehr- 

 fach zu ganz bedeutenden Flügen von circa 300 

 bis 400 Stück, die beim Aiiffliegen ein weit ver- 

 nehmbares Getöse verursachten. Diese Flüge 

 hielten sich ebenfalls sehr lange zusammen, bis 

 sie sich endlich im April in kleinere Gesell- 

 schaften auflösten, die dann allmählich ver- 

 schwanden, während nicht mehr wie die übliche 

 Zahl an Brutpärchen übrig blieb. 



Die kalte Jahreszeit, in der unsere Gegend 

 sonst so vogelarm ist, wurde zu meiner grossen 

 Freude in diesem Jahre also von drei Vogel- 

 arten in erstaunlicher Menge belebt. Und ob- 

 wohl diese zahllosen Vögel die Eckern zu Hun- 

 derttausenden verzehrt haben, obwohl diese 

 massenhaft gesammelt oder zertreten worden 

 sind, so keimten doch im April in dieser Ge- 

 meinde allein Millionen dieser kleinen Früchte 

 auf, und ist der Erdboden unter den zahlreichen 

 Buchen jetzt mit einem schönen grünen Teppich 

 von jungen Pflanzen bedeckt. 



5. Muscicapa atricapilìa L. — Tra,tierfliegeih- 

 schnäpper. — Diese niedlichen kleinen Vögel, 

 die bei uns nur durchziehen, waren in diesem 

 Frühling häufiger, wie es sonst der Fall zu sein 

 pflegt. Auch erschienen sie etwas früher wie ge- 

 wöhnlich. Ich notierte ihre erste Ankunft : 1897, 

 4. Mai; 1898, 2. Mai; 1899, 5. Mai; 1900, 

 4. Mai. Im heurigen Jahre sah ich diese Art 

 zuerst schon am 24. April in drei Stücken. 

 Bis Anfang Mai beobachtete ich täglich einige, 

 am 27. April sogar elf Exemplare, was für hie- 

 sige Verhältnisse eine wirklich bedeutende An- 

 zahl ist. Meistens waren es schöne schwarze 

 Männchen, aber auch beobachtete ich einige 

 grauere Stücke ; Weibchen nur in geringerer 

 Zahl. 



6. Aegithahis caudalus (L.) — Weissköpfigc 

 Schiva II znieise. — Obwohl diese Art angeblich 

 in Holland nicht nisten soll, bin ich jetzt von 

 dem Gegeutheil überzeugt. Ich fand nämlich 



