212 



A seregély (Stur)iiis vuhjaris) különösen a 

 házam körül megszaporodott, mert a lakáshoz 

 tartozó 70 holdnjú parkban sok az öreg körisfa, 

 hárs és fenyü, továbbá a boldogult atyám 1825 

 őszén, születésem esztendejében sok kanadai 

 nyárfát (Populus lanujpra) ültetett, a melyek 

 hatalmas kolosszusokká növekedtek s rajtuk a 

 seregélyek szivesen költenek ; azelőtt a fiúk 

 könnyen megmásztak a fákat s kiszedték a 

 fészkeket, de néhány évvel ezelőtt levágattam 

 a nyárfák alsó ágait ; azóta a gyermekek — 

 létra hijján — nem tudnak a fákra feljutni s 

 a seregélyek szaporodnak. 



A búbos banka (Upupa epops) régebben 

 meglehetősen volt, mindennap lehetett többet 

 látni és sokat hallani : most évről-évre fogy, 

 ezidén magam június 10-ikéig se nem láttam, 

 se nem hallottam. Minthogy odúban fészkelő, 

 érthetőnek tartom a megfogyását. 



A kakák (Cacuias caiioriis) is felénél keve- 

 sebbre fogyott. A kertekre nézve nagyon hasz- 

 nos madár: egy napon a százados kőrisek és 

 hársok árnyékában álltam kertemben, egy csa- 

 pat processziós-hernyót figyelve meg ; ekkor 

 egy kakuk az első perez alatt hat hernyót fo- 

 gyasztott el úgy, hogy a begye feltűnően vastag 

 lett - de meglátott s tovább repült : nagy kár 

 volna e madárért, ha ki kellene vesznie ; pusz- 

 tulása bizonyára azoknak a gazda madaraknak 

 megfogyatkozásával függ össze, a melyeknek 

 fészkébe tojásait rakja. 



Az odúban fészkelők védelme alig lehetséges, 

 mert nem hagyhatunk négyszögmcrföldekre 

 terjedő erdőket ezer éven át a lábukon csak 

 azért, hogy odúban fészkelő madarakat tenyészt- 

 liessünk ; de már a mező- és erdőgazdasághoz 

 föltétlenül szükséges különféle rovarirtó mada- 

 rat okvetlenül meg kell védenünk, hogy a kár- 

 tól megmeneküljünk s szerény véleményem 

 szükségesnek tartja : a fészkek védelmét és azok 

 pusztításának szigorú büntetését, továbbá a 

 fészkclési föltételek megteremtését ott, a hol 

 azokat a liultura szükség nélkül megsemmisi- 

 lette. 



A bíbicz (Vanellus) azelőtt csak elszórtan 

 fordult elő. most nagyobb számban van itt ; e 

 l;öriilniényt csak annak tulajdonithíitom, hogy 



Der Staar (Stnrnus inilgaris) hat speciell 

 um mein Haus herum zugenommen, weil der 

 bei der Wohnung gelegene 70 Joch grosse 

 Park viele uralte Eschen, Linden, Fichten ent- 

 hält, ferner hat mein seliger Vater im Herbst 

 1825 (meinem Geburtsjahre) viele Canadenser 

 Pappehi (fí:)))vlus lanigera) gesetzt,, welche zu 

 mächtigen Colossen aufgewachsen sind und auf 

 denen die Staare mit Vorliebe brüten ; früher 

 erkletterten die Buben mit Leichtigkeit die 

 Bäume und nahmen die Nester aus, vor eini- 

 gen Jahren Hess ich den Pappeln, die unteren 

 Äste wegsägen, und seitdem sind diese Bäume 

 ohne Leitern, welche die Buben nicht zur Ver- 

 fügung haben, nicht zu erklettern, und die 

 Staare nehmen zu. 



Der Wiedehopf (Upupa epops) war früher 

 ziemlich vertreten, man sah täglich mehrere 

 und hörte viele melden, er nimmt von Jahr zu 

 Jahr ab. dies Jahr habe pro persona bis 10. Juni 

 keinen, weder gesehen, noch gehört. Da er ein 

 Höhlenbrüter ist, begreife ich che Abnahme. 



Der Kukuk (Cuentus canorus) ist auch mehr 

 als auf die Hälfte reducirt. Für die Gärten ist 

 dies ein gar nützlicher Vogel ; eines Tages stand 

 ich in meinem Garten im Schatten von Jahr- 

 hunderte alten Eschen und Linden — einen 

 Zug von ganz entwickelten haarigen Raupen 

 beobachtend, — da verzehrte ein Kukuk in 

 einer Minute sechs Raupen, so dass sein Kropf 

 auffallend dick wurde, dann ersah er mich, und 

 flog weiter; sehr Schade um diesen Vogel, 

 wenn er aussterben sollte ; das Eingehen hängt 

 offenbar mit der Abnahme seiner Wirthe, in 

 deren Nester er seine Eier legt, zusammen. 



Der Schutz der Höhlenbrüter ist kaum mög- 

 lich, denn man kann nicht Quadratmeilen und 

 Quadratmeilen Wald tausend Jahre lang stehen 

 lassen, um in Höhlen bnitende Vögel zu züch- 

 ten, aber die, für die Feld und Forstwii-thschaft 

 unumgänglich nothwencUgen, Insekten vertil- 

 genden diversen Vögel müssen unbedingt ge- 

 schützt werden, um uns vor Schäden zu be- 

 wahren, — ich halte meine unmaassgebliche 

 Meinung aufi-echt — Sclmtz der Nester und 

 strenge Strafen auf das Vernichten derselben, 

 Schaffung voit Nistgelegenheifen, wo solche 

 von der Cultur unnöllrigerweise zerstört 

 luurden. 



Der Kiebitz (Vaiiellus), der früher hier nur 

 vereinzelt vorkam, ist in grösseren Quanti- 

 täten da; ich kann dies mir dem zuschreiben. 



