'IM 



nézve lüliutütt volna megjegyzést tL'nni ; a szár- 

 nyak a maguk nemében tökéletesek voltak. 



Rögtön válaszoltam ; megmondtam, hogy ter- 

 mészetrajzi illusztrátornak született, hogy leg- 

 melegebben föl fogom őt karolni ; küldjön el 

 egy sorozatot nappali és éjjeli lepkékből; a 

 többi az én dolgom lesz. 



Már néhány nap múlva kaptam vagy húsz 

 táblát ; rögtön megragadtam az alkalmat, hogy 

 azokat a kir. magy. Természettudományi Tár- 

 sulat szaküléséu bemutassam és rámutassak a 

 tehetség értékére és fontosságára. A képeken 

 mindaz, a mi felületképpen terült el Nécsey 

 előtt, tehát a kiterjesztett szárny, a legkisebb 

 részletig is csodálatosan vissza volt adva ; 

 mindaz, a mi már plasztikus elemhez tartozott, 

 mint a potroh, nem volt tökéletes. A szinérzék 

 mindenképpen rendkívüli volt. A színfokozatok 

 az egyes sorozatokban, mint pl. a fajokban oly 

 gazdag Atjrotis genusban, a melyet majdnem 

 teljesen kimerített, és másokban szinte mesé- 

 sek voltak ; nyilvánvaló volt azonban, hogy ő 

 nem festette a természetrajzilag vett speczieszt, 

 hanem valósággal portraitját adta az előtte 

 fekvő individuumnak. Később valósággal bá- 

 mulatba ejtette a lepidopterologusokat fajmeg- 

 határozásainak biztosságával és a Noctuák meg- 

 különböztetésével. 



Minthogy nálam abban az időben egy nagy 

 madártani munka terve már készen volt, el- 

 határoztam, hogy megteszem a kísérletet Né- 

 csEYvel ezen a téren ; mivel a közoktatásügyi 

 minisztérium némileg tartózkodóan viselke- 

 dett, az akkori földmivelésügyi miniszterhez, 

 gróf Festetics AndorIioz fordultam, a ki rög- 

 tön fölfogta egy ily egészen hazai erők által 

 előállítandó ornithologiai munka fontosságát, 

 és megadta a módot a próba kivitelére. 



Most behívtam NÉcsEvt a M. 0. K.-ba, meg- 

 magyaráztam a feladat mibenlétét és jelentő- 

 ségét, oda állítottam az asztalra egy meglehető- 

 sen rosszul sikerült boros rigó — Turdus ilia- 

 cus — prœparatumot, avval a kéréssel, fesse 

 azt le úgy, a bogy ő éppen látja. Lefestette a 

 madarat minden hibáival együtt ; színekben és 

 contourokban teljesen kielégítőleg — de a plasz- 

 tikus és perspectivikus elemben még sok kí- 

 vánni való volt. Erre megmagyaráztam neki a 



Hess sich höchstens hinsichllich des Abdomen 

 machen ; die Flügel waren in ihrer Art voll- 

 kommen. 



Ich antwortete sofort ; erklärte ihm, dass er 

 zum naturhistorischen Illustrator geboren ist, 

 dass ich mich seiner wärmstens annehmen 

 wiU; er solle mir eine Suite von Tag- und 

 Nachtschmetterlingen einsenden ; das Übrige 

 sei meine Sache. 



Schon nach wenigen Tagen erhielt ich an 

 die zwanzig Tafeln und ergriff sofort die Gele- 

 genheit dieselben in der Fachsitzung der kön. 

 ungarischen Natiu-historischen Gesellschaft vor- 

 zuführen, auf den Wert und die Wichtigkeit 

 des Talentes hinzuweisen. Auf den Bildern war 

 Alles, was absolut plan vor Nécsey lag, also 

 der gespannte Flügel, bis ins geringste Detail 

 wundervoll wiedergegeben ; Alles was gewisser- 

 massen plastisch war-, wie das Abdomen, ent- 

 sprach nicht vollkommen. Der Farbensinn war 

 ganz ungewöhnlich. Die Abstufungen in Reihen, 

 wie im an Arten so reichen Genus Agrotis, 

 u. A. m., welches er beinahe erschöpfte, waren 

 schier fabelhaft ; doch war es offenbar, dass er 

 nicht die naturhistorische Species 'malte, son- 

 dern das vor ihm liegende Individuum förm- 

 lich porträtierte. Später verblüff'te er förmlich 

 die Lepidopterologen durch die Sicherheit der 

 Artbestimmungeu und Unteischeidungeu der 

 Noctuinen. 



Da nun zu jener Zeit der Plan für ein grosses 

 Werk über Ornithologie schon zur Reife gedie- 

 hen war, entschloss ich mich, mit Nécsey 

 den Versuch auf diesem Gebiete zu unterneh- 

 men ; da sich aber das Unterrichtsministerium 

 gewissermassen skeptisch verhielt, wendete ich 

 mich an den damaligen Minister für Land- 

 wirthschaft, Grafen Andoe Festetics, der die 

 Wichtigkeit der Herstellung eines ornithologi- 

 schen Werkes, u. z. ganz dm-ch heimische 

 Ki'äfte, sofort erfasste und die Mittel zm- Probe 

 bewilligte. 



Ich berief nun Nécsey in die U. 0. C., er- 

 klärte ihm das Wesen und die Bedeutung der 

 Aufgabe, stellte ihm ein ziemlich schlechtes 

 Präparat einer Weindi-ossel — Tmxlus iliacus — 

 auf den Tisch, mit dem Ersuchen, dasselbe so 

 zu malen wie er es eben sieht. Ei- malte den 

 Vogel mit allen Defecten ; in Farbe und Con- 

 tom-en ganz genügend — das plastische und 

 perspectivische Element Hess jedoch viel zu 

 wünschen übrig. Hierauf erklärte ich ihm die 



